6 P. A. ØYEN. 
M.-N. KI. 
Af stor betydning for høidemaalingerne er det, at omraadet gjennemskjæres 
af flere nivellerede linjer, nemlig i vest Smaalensbanens vestre og østre 
linje og i øst Fredrikshaldsvasdraget, der er kanaliseret og har sin fort- 
sættelse i Urskog—Hølandsbanelinjen; mod nordvest støder en del af 
Hovedbanen og Kongsvingerbanen til. 
Ved beregningen af høidemaalingerne er lagt til grund de korrespon- 
derende observationer paa de meteorologiske stationer Kristiania, Aas, 
Krappeto og Eidsvold. 
Iagttagelser fra Urskog. 
Om end paa sine steder afbrudt af fast fjeld er terrasselandskabet 
det samme paa begge sider af Øieren og videre mod nord paa begge sider 
af Glommen. Af lidt forskjellig høide, en forskjel der dels har sin grund 
i en noget uregelmæssig afsætning og dels i senere evorsion, gaar her 
den høieste lerterrasse op til ca. 185 m. 0. h. Videre mod nord, et stykke 
forbi Fetsund, bliver terrassen paa elvens vestside som regel lidet frem- 
trædende, væsentlig kun som en fyldning mellem de fremskydende fjeld- 
knauser, og endnu noget længere nord bliver ogsaa det samme tilfældet 
paa elvens østside; men de brudte led viser dog ogsaa her det samme 
terrasselandskab, de samme afsætningsforhold og de samme evorsionsfor- 
hold, saa kontinuiteten er bibeholdt. 
Videre om Sørumsanden st. 118.3 m. o. h. bliver situationen mere 
vid og aaben, og terrasselandskabet bliver nu igjen mere dominerende, og 
det tildels udstrakte skovlandskab er resterne af et sterkt denuderet ter- 
rasseterræn. Men der stikker dog ogsaa her paa sine steder frem fast fjeld, 
saaledes ved Dingsfos, hvor moutonnerede kupper med smukt udviklede 
furer og striber angiver den tidligere bræbevægelses retning NE—SW, 
eller med andre ord omtrent parellel dalførets retning; endel af striberne 
synes at have en mere N—Sydlig retning. Ved stationen har man her 
selve stationsterrassen som et lavere trin, og derover hæver sig saa et 
høiere trin, der om end meget evorderet dog i det store og hele giver 
indtryk af en forholdsvis jevn afslutning opad i en høide, der vistnok om- 
trent svarer til høiden af terrassen om Blakjer kirke, 175 m. o. h. I de 
store lerbakker om Sørumsanden og Bingsfos staar i bunden en blaagraa 
og øverst en gulgraa tildels noget brunagtig ler. Situationen er her helt 
fri og aaben mod nordvest til det store romerikske lerterræn, mod nord- 
øst helt frem til og forbi Blakjer station, hvor det langs Glommendalføret 
igjen aabner sig mod og træder i direkte forbindelse med det romerikske 
lerterræn om Haga og Aarnæs stationer til Nes, og mod øst er situationen 
