8 P. A. ØYEN. M.-N. KI. 
moelven mere denuderet, mere undulerende end længere mod nordvest i 
egnen om Blakjer kirke. 
Inde i skoven kommer nu paa Armoen det store grustag, hvis bund 
ligger 192 m. o. h. Underst kommer her indtil 4 m. grus med indleirede 
sandlag og ligeledes grovere rullestenslag, begge slags hyppig udkilende. 
Den almindelige her forekommende grus indeholder ogsaa tildels større 
sten og blokke, men er tydelig skiktet med i det store og hele svævende 
lagstilling, dog et ganske svagt fald mod elven. Over denne grusafdeling 
følger saa i svævende og udkilende lag en sandafdeling, hvis øverste del 
er noget veksellaget med tynde gruslag. Lagrækken afsluttes saa opad 
med gruslag af ca. en meters tykkelse, bestaaende af temmelig vasket 
materiale med anriget rullestensindhold, vistnok at betragte som residualt; 
det har tildels en noget brungul farve og dækkes af 2—3 dm. muld og 
tildels torvagtig jordbund. Paa grustagets bund ligger som residual- 
materiale talrige 2—3 dm. store sten, men ogsaa indtil !/, m. store blokke; 
forherskende er grundfjeldets graa og rødlige gneisbergarter, men der sees 
ogsaa rødlige sparagmiter. Alt har rullestenskarakteren. Denne afsætning 
begrænses opad af en temmelig vid flade, der stykkevis giver indtryk af 
at være nær horizontal i høiden 206 m. o. h. Den synlige mægtig- 
hed er altsaa ca. 14 meter. I den angivne høide 206 m. o. h. breder 
fladen sig som en terrassemo bevokset med gran- og furuskov; man ser 
imidlertid snart, at den stiger ganske svagt indover. 
Derpaa breder sig i sydøstlig retning den temmelig udstrakte San- 
dummo, der gaar op til 203 m. o. h. Og videre i samme retning kom- 
mer Høgmoen, hvor veien i nærheden af 50-km.-mærket naar en maksi- 
mumheide af 207 m. o. h.; men i omegnen har man her en af sand og 
grus opbygget moagtig flade, der for en stor del er dyrket, og hvis hoieste 
dele kun ligger en meter lavere end det angivne høidepunkt, altsaa 206 m. 
o. h. Forherskende er her øverst ved den øvre grænse et forholdsvis 
tyndt lag af fin, gulbrun sand, der lagrer sig ind mod det faste fjeld, der 
her bestaar af det almindelige gneisfjeld. 
Noget længere frem i sydøstlig retning følger saa den smukt udviklede 
lerterrasse om Killingmo teglverk, i hvis umiddelbare omegn terrasse- 
fladen havde en høide af 177 m. o. h. I selve teglverkets lergroper 
saaes her: 
1. Øverst en gulgraa, noget flammet ler, stolpeler, i blaa og gule 
nuancer af graat og ofte indeholdende konkretioner af forskjellig form. 
Dette ler var ikke i nogen væsentlig grad forskjelligt fra det i nærheden 
af Sørumsanden station undersøgte; men dette igjen var ikke i nogen 
væsentlig grad forskjelligt fra det fossilførende ler mellem Dalstuen og 
