1908. No. 2. KVARTÆR-STUDIER. 9 
Hønsedalen i Nes (Romerike), thi dette sidste var nemlig ogsaa gulgraat- 
blaagraat, flammet i enkelte lag, medens andre holdt sig mere blaagraa. 
Paa samtlige disse tre steder er dette ler meget fint, helt ubetydelig blan- 
det med støvsand, men ikke sand, saa det maa have været afsat under 
rolige hydrografiske forhold med tilbagetrukket bræstand. Og jeg vil ikke 
undlade at gjøre opmærksom paa den store lighed, som disse lerafsætninger 
i direkte fortsættelse viser med en gruppe lerafsætninger i Akersdalen, 
nemlig Breitvetgruppen. Det kan derfor ikke være tvilsomt, at man her 
staar ligeoverfor en kontinuerlig lagrække, som jeg senere skal komme til- 
bage til. I lergroperne ved Killingmo findes imidlertid i denne graagule 
ler enkelte tynde lag af støvsand og af fin sand, lag der udhæver sig 
som vandførende. Dette fænomen har i denne forbindelse en ganske sær- 
egen interesse ved afgjørelsen af aldersforholdet til de ovenfor nævnte af- 
sætninger. 
2. Derunder kommer en blaagraa, meget fin og ligeledes tildels fed 
ler, der undertiden paa sine steder viser lidt gulgraa oxydationsfarver. En 
og anden sten forekommer, men spredt. Den er tildels partivis lidt grus- 
blandet, og den har et skifret udseende, dels ganske tynde lag, men dels 
centimetertykke; disse lag løser sig fra hverandre efter udprægede af- 
skalningsflader med støvsand eller meget fin sand. Især paa disse afskal- 
ningsflader, men ogsaa ellers fandtes ikke sjelden meget smukke aftryk af 
Portlandia arctica Gray. Den her optrædende form var varieteten port- 
landica Hitchcock i forholdsvis smaa eksemplarer af længde 12 mm. og 
høide 7 mm. Der fandtes ikke engang rester af kalkskallerne, men der 
fandtes dels aftryk og dels smukke kjerner, og dels fandtes større dele af 
epidermis endnu godt opbevaret med sine karakteristiske, anastomiserende 
folder; den typiske caudalbugt var ogsaa karakteristisk udviklet, men ud- 
viskes tildels paa mindre eller noget sammenpressede aftryk. 
3. Under portlandiaskiktet kom saa nederst i det tilgjængelige profil 
en blaagraa, seig ler blandet med lidt fin sand, fremtrædende skivet og 
med gulgraa rørkonkretioner. 
Man har her for sig de denuderede rester af afsætningerne 1 en liden 
indgaaende bugt, der vistnok delvis har været fyldt næsten til littoralzonen. 
Den maalte høide 177 m. o. h. er den portlandiaførende lerterrasses ydre 
brink, og herfra stiger den om end meget denuderet saa dog forholdsvis 
jevnt, og der sees i omgivelsen rester af terrasseafsætninger, der synes 
at svare til den ved Høgmoen maalte. I nærheden af veiskillet nær Tomter 
har man en lerafsætning, som fuldstændig ligner den fossilførende ved tegl- 
verket; over kommer gulbrun sand, der støder til det af rødliggraa gneis 
bestaaende faste fjeld, og høiden er ogsaa den samme, 177 m.o. h. Her- 
