KVARTÆR-STUDIER. 15 
Saxicava pholadis Lin. forekommer snart i den mere typiské form, 
snart i en noget mere arctica-lignende varietet; denne sidste har som regel 
et mere but frontalparti, medens den førstnævnte har et længere og mere 
afrundet. Tykkelsen er som regel middels, ikke den helt tyndskallede, 
juvenile form, men heller ikke den grovt tykskallede. Den er meget al- 
mindelig, til sine tider noget deform. Den naar en længde af 32 mm., 
men er i almindelighed mindre. Særlig bor i dette tilfælde fremhæves en 
mindre form, længden 28 mm., der ved sin slanke bygning gjenkalder i 
-erindringen de tilsvarende former fra Grefsen og Skaadalen. 
Lunatia groenlandica Beck, mere sjelden, men ellers af normal form. 
Natica clausa Brod. & Sowb., mere sjelden, men ellers af normal 
form, længde indtil 20 mm. 
Buccinum undatum var. caerulea G. O. S. forekom i en typisk, sterkt 
varierende, men forholdsvis liden form og var i det hele mere sjelden. 
Balanus porcatus da Costa, Darw. forekom mere sjelden, snart i en 
form, der mere nærmer sig den typiske og snart i en crenatus-lignende 
varietet. I det hele forekom den i forholdsvis smaa og spæde former, men 
dog ogsaa helt til fire pseudorum. 
Balanus crenatus Brug. Darw. forekom derimod meget almindelig, 
som regel i en forholdsvis liden form, der i meget minder om de høit- 
liggende forekomster i Akersdalen, men dog ogsaa i kraftig udviklede 
former. Som regel forhersker den typiske form, men der forekommer 
ogsaa dels porcatus-lignende og dels balanoid-lignende varieteter, ja der 
mangler heller ikke repræsentanter, der staar nær den af G. O. Sars be- 
skrevne Balanus crenatus, var... 
Strongylocentrotus droebachiensis Müll. forekom ı enkelte pigge, men 
sjelden. 
Foruden de af mig fundne arter har Sars ogsaa endel andre, nemlig 
Anomia aculeata L., Cyprina islandica L., Trophon clathratus L., Nep- 
tunea despecta L., Verruca stroemia Müll. Naar imidlertid Sars opfører 
herfra Saxicava arctica L., saa behøver jeg kun at henvise til mine oven- 
for meddelte bemærkninger om de her optrædende varieteter af Saxıcava, 
som ogsaa kan gjøres gjældende om de opbevarede eksemplarer i Sars's 
originalsamling. I det store og hele stemmer de faunistiske forhold paa en 
saadan maade, at jeg er mest tilbøielig til at antage, at den af Sars under- 
søgte lokalitet ikke er særdeles fjern fra den af mig undersøgte; muligens 
ligger den lidt lavere, hvilket ogsaa vil forklare, at den har været meget 
rigere skjælførende end den af mig fundne. 
Fra skjælbankebrinken kan man her ind mod dalsiden følge en svagt 
stigende terrasseflade, der om end ikke netop typisk formet dog er saa 
