1908. No. 2. KVARTÆR-STUDIER. 21 
trædende terrassebrink, der havde en høide af 146 m. 0. h. Øverst laa 
her fin, brun, noget gulagtig eller rødlig sand, et par meter, derunder 
graagul stolpeler og videre ned blaagraa ler, dels raset og dels i fast væg; 
der sees udprægede glidningsflader, men ingen striber. Lavere ned kom- 
mer saa blaaler. I leret fandtes her ofte kugleformede og ellipsoidiske 
marleker af valnedstorrelse. Grænserne mellem disse forskjellige afdelinger 
er paa ingen maade skarpe, da de gaar gradvis over i hinanden, og det 
svagt skraanende brinkafheld med raset ler lagde ogsaa hindringer i veien 
for en saadan mere indgaaende, skarp adskillelse. I terrasseskraaningen 
vokste Tussilago farfara L. meget frodig, og paa terrassefladen indover 
fra brinken Pteris aquilina L. og Juniperus communis L. Nede i nær- 
heden af søens niveau fandtes indskaaret i lerskraaningen to smaa ero- 
sionsterrasser, henholdsvis en og tre meter over vandniveauet; begge var 
vistnok indskaaret under samme løb (1903), og det var derfor af betydelig 
interesse at erfare, at maximumvandstanden den sommer havde været 3,5 
m. over middel. I denne terrasseskraaning ved Thorshaug (Enebak) fand- 
tes i blaagraat-gulgraat ler, noget blandet med fin sand, en ganske rig 
mængde af Portlandia lenticula Mell. i den typiske form, men af forskjel- 
lige varieteter, deriblandt ogsaa den quadrifasciate; der optraadte snart en 
lidt slankere form, snart en lidt tykkere, og længden gik op til 6 mm. 
Ofte fandtes dele af epidermis smukt opbevaret. Her er altsaa vundet et 
vigtigt led for sammenligningen med Akersdalens afleiringer. 
Men vi kan her komme endnu noget længere; thi sommeren 1903 
lykkedes det mig i graablaa ler, der tildels var noksaa meget blandet med 
fin sand, og i gulgraa ler, der var saavel sandblandet som ogsaa tildels 
grusblandet, nedkjørt i en stor fyldning ved Lillestrømmen station, at frem- 
finde en karakteristisk, om end sparsom fauna bestaaende af: 
Portlandia lenticula Møll. forekom talrig i den typiske form, men som 
regel liden og tildels en meget oval varietet. Størrelsen gaar dog op til 
den ovenfor fra Enebak beskrevne. 
Portlandia arctica Gray forekom i en liden, men ellers, som det synes, 
normal form, hvoraf stykker af epidermis endnu tildels er smukt opbevaret 
med de karakteristisk anastomiserende folder. 
Foruden disse to ledeformer fandtes ogsaa ganske smaa brudstykker 
af følgende arter: 
Pecten septemradiatus Mill. i en liden, tyndskallet form. 
Axinus sp. i en liden form, der muligens er /lexuosus Mont., end- 
skjønt enkelte træk i laas og umbonalparti minder om Axinopsis orbiculata 
G. O. Sars, men eksemplaret var saa defekt, at det ikke lod sig med sik- 
kerhed afgjøre, og jeg skulde ikke her have vovet engang at antage 
