30 P. A. ØYEN. M.-N. KI. 
Hortens jernbanestation ligger 2.75 m. o. h., og i denne høide har 
man en udplaneret flade, der ved første øiekast har en stor lighed med 
en terrasse; ja lige bag stationen havde man i en vel meterdyb grøft 
anledning til at iagttage et grovt strandgrus, og i omtrent den halve dybde 
var her en rigdom af fossiler, Mytilus, Cardium, Littorina. Om basis for 
denne terrasse er oprindelig, var snittet for grundt til at afgjøre, men det 
tilgjængelige profil angav ved sin hele karakter en kunstig paafyldning og 
udplanering. Over denne lave planterrasse hæver sig imidlertid bag jern- 
banestationen i en høide af henimod 10 m.o.h. en lav og mere uregel- 
mæssig bygget terrasse af blaagraat, sterkt grusblandet ler. I dette og 
lavere niveauer er tidligere langs Hortenstranden fremfundet Portlandia 
arctica Gray af Münster*, Brøgger", ligesom jeg ogsaa selv inden 
dette niveau har havt anledning til at studere forekomsten paa stedet af 
denne interessante form. I vandledningsgrøfter paa forskjellige steder i 
byen var der nu anledning til dels mere sammenhængende, men desværre 
tildels ogsaa kun i mere brudte profiler at følge de forskjellige facies- 
dannelser af den portlandia-forende formation, der synes at føre snart 
mere gradvis, snart mere springende over i fluvioglacialt eller mere typisk 
udviklet randmorænemateriale. Saaledes havde man, for kun at tage et 
enkelt eksempel, ved skjæringen af Skippergaden og Storgaden øverst 
1/, m. paafyldt materiale, derunder '/» m. gulgraa sand og nederst omtrent 
3 m. randmorænemateriale, uden at dette sidste her var gjennemskaaret. 
Skippergaden synes her at følge en gammel strandflade. Videre op gjen- 
nem byen overleires nu efterhaanden det nævnte glacio-marine materiale 
af en tildels meget vekslende lagrække, snart mere lerblandet og snart 
mere sandet, i begyndelsen af forholdsvis meget liden mægtighed, der 
imidlertid paa sine steder forholdsvis hurtig tiltager opover og i det hele 
giver indtryk af at være grundtvandsafsætninger, om end ikke littorale. 
Videre op følger saa sand og mere egte strandgrus. 
Derpaa naar man op i Keisermarkgaden, der synes at følge en nær 
horizontal, noget skraanende strandflade eller strandterrasse. Straks nord 
for denne gades skjæring med Gunnerudbakken, hvor et nivelleret punkt 
angav høiden 33.3 m. o. h., fandtes under en graa, lidt rødlig, middelsfin, 
tildels noget grusblandet sand en interessant skjælforekomst af boreal 
karakter. Da jeg ved en tidligere anledning?" har beskrevet saavel denne 
som det her aabnede profil, skal jeg her kun henvise til denne beskrivelse. 
Af særlig interesse var det imidlertid i dette tilfælde, at der i den boreale 
skjælbanke var indskyllet brudstykker af 
Portlandia arctica Gray temmelig almindelig i den normale form, 
Leda permula Mill. i den typiske form, 
