1908. No. 2. KVARTÆR-STUDIER. 35 
Som en sidste udfyldning havde man saa øverst, især i bassinets midtre 
del, en indtil vel en meter mægtig torvafsætning, hvori forekom endel 
trærester; denne er vistnok dannet ved udvoksning af en mindre vandpyt. 
I øst, hvor udløbskanalen skar igjennem saavel de forskjellige lag af 
løst materiale som ogsaa et godt stykke ned i fast fjeld, var forholdene 
ganske interessante. Og profilerne kunde her følges i sammenhæng paa 
begge sider af kanalen. Der saaes her dels i mindre fordybninger i klippe- 
grunden og dels linseformet udvalset og opad udplaneret afsætninger af 
blaagraat, tildels noget slammet ler, tildels lidt grusblandet og haardt 
sammenpresset, ofte som om flakene og linserne, som tildels naaede en 
halv meters mægtighed, var presset mod undergrunden og saa igjen dæk- 
ket af den ovenfor beskrevne afsætning af forvitringsgrus af forskjellig 
form, som her i regelen havde en mægtighed af halvanden meter. 
Der er altsaa her tydelige spor til, at bræen igjen har rykket frem 
over en marin lerafsætning, eller med andre ord, at indlandsisen under 
oscillation har trukket sig tilbage fra det udenfor liggende ratrin. Men 
lidt længere vest har man altsaa i selve bassinet den rigt fossilførende ler, 
der ved sine udprægede, godt opbevarede og uforstyrrede fossilaftryk for- 
holdsvis ganske nær overfladen med bestemthed viser, at den har været 
fuldstændig uberørt af bræoscillation. Det vil altsaa i dette tilfælde med 
andre ord igrunden slet ikke sige andet end, at afsætningen har fundet 
sted paa et saa sent tidspunkt, at stedet selv har ligget helt udenfor de 
mindre, »stadiale« og »sekulære<, bræoscillationers dynamiske rækkevidde. 
Vi kan derfor have berettiget haab om at kunne gjenfinde det samme 
faunistiske samfund ogsaa paa steder, der indtager en mere tilbagetrukket 
stilling fra det egentlige ratrin. Derved stilles ogsaa den af Sars udførte 
bestemmelse af Portlandia arctica ved Søreng (Grønsund) i en anden be- 
lysning. 
Den i vandbassinet ved Horten fremfundne fauna giver imidlertid ogsaa 
anledning til endel betragtninger med hensyn til havniveauets beliggenhed 
under denne første tid af indlandsisens tilbagerykning fra ratrinnet. 
Det er jo saa faa arter, som her er fremfundet, at det i og for sig 
kan synes lidet rimelig paa disses bathymetriske optræden i nutiden at 
ville bygge mere generelle slutninger med hensyn til denne enkelte, geo- 
logiske forekomst, men det kan dog have sin interesse at trække en 
sammenligning ved at sammenstille nogle af de vigtigere iagttagelser inden 
dette omraade. Vi kan tage de af Vega-Expeditionen gjorte iagttagelser 
langs Asiens nordkyst?" og videre de af forskjellige forskere opnaaede 
resultater i Karahavet5, ved N. Zemla5l, i Hvidehavet?* 9, ved Spitz- 
bergen*!, i det nordlige Atlanterhav fra Spitzbergen om Jan Mayen over 
