40 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
skarpkantede sten og blokke. Den høieste marine grænse laa her 
180.0 m. o. h. 
Idet man nu videre følger elven opover, først i nordøstlig, men senere 
hovedsagelig i nordlig retning, passerer man et lerterræn, der endskjønt 
paa en vis maade adskilt fra Glommen-depressionen dog staar i den mest 
umiddelbare sammenhæng med denne og danner en kontinuerlig fortsættelse 
af dennes marine afsætninger. Naar man saa kommer op til Grefslivand, 
Hersætersjø og Kallaken, »one is vividly impressed of an old sea-bottom», 
hvor graaleret i bunden, det svagt undulerende landskab omkring, ofte i 
fordybningerne udfyldt med et myrlændt terræn, og det udprægede terrasse- 
terræn udad til siderne opruller meget tydelig det tidligere fællesbassin, 
hvoraf disse tre sjøer kun udgjorde dele. Terrassehøiden er i nord ved 
Kallak 145 m. o. h. Og det nuværende vandskille rykker her forholdsvis 
meget nær over mod Øgderen. 
Vi skal nu igjen gaa tilbage til Grønsund for derfra åt følge det andet 
hovedelvedrag, der har sit udløb mellem Søreng og Lekum, og som høiere 
oppe kaldes Holsbækken. Omkring løbets nedre del er her forholdene 
tilsvarende til de i det foregaaende fra Lekumelvens omgivelser beskrevne. 
I nærheden af Slitu station ser man nedenfor eller syd for jernbanelinjen 
betydelige erosionsdale i lerterrænet; over mod Askim station bliver imid- 
lertid disse mindre fremtrædende. Terrasseniveauet holder sig her over 
større strækninger omtrent i samme høide med forholdsvis store, vide flader 
i et svagt denuderet terrasselandskab, i middel omtrent jernbanelinjens høide, 
Slitu st. 131.8 m. o. h. og Askim st. 130.2 m. o. h., men hæver sig dog 
som regel lidt høiere, saaledes omkring Askim st. omtrent 133 m. o. h. 
Der hvor Trygstadveien omtrent midtveis mellem Askim station og 
Mørkved overskjærer Holsbækken, var der i en større veiskjæring lige i 
nærheden anledning til at studere forekomsten af en fin, blaagraa ler, til- 
dels noget seig, i enkelte smaapartier lidt gulgraa, noget oxyderet. Her 
fandtes indtil en høide af 143 m. o. h. følgende fossiler: 
Portlandia lenticula Moll. meget almindelig i den typiske form og af 
normal størrelse; den bærer her samme præg som ved Breitvet (Aker) og 
Hønsedalen (Næs), for kun at nævne et par eksempler fra tilsvarende 
afsætninger. 
Abra longicallis Sc. var heller ikke sjelden i typisk form og nogen- 
lunde normal størrelsé. 
Balanus crenatus Brug. Darw. fandtes i et enkelt brudstykke. 
Opad gik leren over i den almindelige gulgraa, sterkt forvitrede og 
udvaskede form. Og det udpræget denuderede terrasselandskab stiger til 
henimod 150 m. o. h. 
