1908. No. 2. KVARTÆR-STUDIER. 41 
I omegnen af Mørkved optræder en stor, vid flade, der dels er dyrket 
og dels bevokset med udstrakt granskog. Som middel laa denne terrasse- 
flades øvre del omkring 178 m. o. h. Man kan dog følge den endnu et 
par meter høiere til omtrent 180 m. o. h. Ved Ekeberg i en høide af 
180 m. o. h. har man selve gaardens huse liggende paa det faste gneis- 
fjeld, men man kan spore det marine terræn helt herop, skjønt ingen græn- 
se er at se; ialfald har man det sikre marine omraade kun et par meter 
lavere. Og kun nogle faa meter længere nede har man for sig en strand- 
flade og et udpræget denuderet terrasselandskab. 
Lidt længere mod nordøst, hvor veien omtrent midtveis mellem Eke- 
berg og Øiestad overskjærer Ekebergbækken, har man følgende profil: 
I. Det underste i profilet tilgjængelige er en fin, graa, tildels lidt 
blaaagtig sand, kviksand, noget støvsandblandet, tildels ligesom ogsaa lidt 
lerblandet. Prøven udtoges ca. I m. under veiplanet. 
II. Derover følger saa en fin, seig, blaagraa ler, lidt sandblandet; 
om man skal betegne det som en kvikler eller som en kviksand, er tem- 
melig ligegyldigt, idet den dynamiske karakter er den samme og den petro- 
grafiske skifter lokalt. 
II. Derover har man saa en tydelig lagdelt, blaagraa, tildels noget 
gulgraa, sandblandet ler, optrædende i 1—2 cm. tykke skikter, men ellers 
af et temmelig massivt udseende. 
Paa grænsen mellem" II og III, eller muligens som indleiret i afdeling 
III har man en blaagraa, sandblandet ler eller lerblandet sand, blød og 
seig, nærmest en kviksand eller et kvikler. 
Mægtigheden af de enkelte lag kan paa grund af den stedfundne, 
sterke udrasning ikke med nogen tilnærmet grad af noiagtighed fastsættes. 
Der fandtes fnug, som muligens kunde være skjælrester, men ingen sikre. 
Opad gik materialet over i en sandblandet, gulgraa ler, og profilets øverste 
del bestod af sand. Veiplanet laa i en høide af 116 m. o. h. Det til- 
gjængelige profil tog sin begyndelse et par meter under veiplanet. Og 
brinken hævede sig saa i en høide af omtrent 13 m. i et udpræget denu- 
deret terrasselandskab, hvis nogenlunde skarpt fremtrædende niveau neden- 
for Øiestad bestemtes til 138 m. o. h.  Høiere op kommer saa ved Øiestad 
en noget mere ujevn, undulerende terrasse i en høide af 158 m. o. h., 
dels denuderet og dels mere uregelmæssig ifølge sin oprindelige afsætning. 
Medens man ved Mørkved og Ekeberg paa en vis maade efterhaanden 
passerer over fra Glommendepressionen til Øierenbassinet, men gradvis, 
er man ved Ekebergbækken kommet over i det sidstnævnte. Forandrin- 
gen har vistnok været umærkelig og terrasselandskabet sammenhængende 
i kontinuerlig udvikling, og dog er forskjellen mellem de to omraader, 
