44 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
nærheden af Sjønberg og ved Skrammerud. Med aneroidbarometret her 
at lagttage nogen forskjel i linjens høide var ikke mulig. Den høieste 
marine grænses høide var her 180.5 m. o. h. Som eksempel paa maalin- 
gernes overensstemmelse skal kun anføres, at jeg sommeren 1903 maalte 
med to aneroidbarometre, der før og efter maalingen korrigeredes til Askim 
station, med det ene 180.4 m. o. h. og med det andet 180.1 m. o. h. 
Sommeren 1904 gik jeg ud fra Skulerud station med to til denne korrige- 
rede aneroidbarometre, der saa umiddelbart efter korrigeredes til Øierens 
niveau, og maalte da med det ene 180.5 m. o. h. og med det andet 180.9 
m. o. h. Men samtidig bør mærkes, at dette resultat ikke er naaet 
ved enkelt udførte maalinger, men ved systematisk gjennemført aneroid- 
nivellement. 
Bassinet har vistnok her paa østsiden af Øierens sydlige ende været 
for en stor del nær fyldt; thi i den meget evorderede lerterrasse stikker 
endnu rester op, ialfald saa langt nord som ved Raknerud, til et niveau, 
der ikke er synderlig meget lavere end grænsen for det tidligere hav. 
Vi skal nu gaa over til at betragte et lerterræn, der i nordvest vistnok 
ligger udenfor den i det foregaaende afgrænsede Glommen-depression, men 
alligevel staar i umiddelbar sammenhæng med denne og danner en direkte 
fortsættelse af samme. Dette er de lerterrasser, der med afgrænsende 
strandterrasser breder sig omkring og nord for Spydeberg og Tomter 
stationer. 
I Glommen-depressionens sydøstlige udløber ned gjennem Rakkestad 
danner lerterrænet et vidt slettelandskab, med snart mere tørre og furu- 
bevoksede strækninger og snart mere fugtige og granbevoksede stræknin- 
ger. I det fjerne hæver sig rundt om som en svagt kupperet rand de 
lave aaser. Det hele minder i hei grad om Mellemsveriges sletter. Ander- 
ledes er forholdet i den netop ovenfor nævnte udløber af Glommen-depres- 
sionen i nordvest. Mellem stationerne Spydeberg og Tomter har man et 
kupperet terræn, mest klippelandskabets, men ogsaa delvis morænelandska- 
bets og hist og her terrasselandskabet noget høiere end jernbanelinjen. 
Nord for Spydeberg station udbreder sig omkring Skuleberg en stor, 
vid, næsten horizontal flade ca. 128 m. o. h., noget stigende mod den indre 
kant. Denne terrasse danner grundlaget for en bebygget grænd med 
mange gaarde. Det udpræget marine terræn følger man videre mod nord- 
øst med denuderede terrasser op mod Huseby. Mellem Huseby og Hollen 
optræder en strandterrasse med tilhørende strandvold netop som afslutning 
opad af den store, vide, svagt skraanende flade ved Huseby. Materialet er 
her hovedstore og noget større rullestene, tildels blokke. Terraenforan- 
dringen er meget udpræget. Og forholdet er her meget gunstig med 
