48 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
ingen steds have Hiemme, uden paa Havets Bund. Var det aleneste nederst 
i Dalen og ved Elve-Munden disse Hav-Producter forefandtes, havde man 
endnu ikke Grund nok til deraf at slutte til den hele Egns Oversvøm- 
melse; men nu antreffes de hele 3 Mile op, følgelig maae Havet engang 
have staaet lige saa høit. Herved er dette mærkeligst, at alle de Søe-Dyr, 
jeg her har fundet, ere de selvsamme, som forekomme ved de Norden- 
fieldske Strandbredder, saasom Mytilus edulis & barbatus, Anomia patelli- 
formis, Cardium edule & echinatum, Mya truncata & Byssifera O. Fabricii 
409. Venus Islandica & Cassina, med tydelige Indtryk i Leer af Ostrea 
maxima, ligeledes Nerita marina, Turbo littoreus, Buccinum undatum, for- 
uden adskillige Tubi vermiculares, og paa et vist Sted i Elven ved Gaar- 
den Ryg store Stykker af Madrepora prolifera<””. Wilse omtaler ogsaa 
»hvalfisk«-benraden af 1682 fra Tistedalen”. Og H. Bassøe omtaler i 
1792 fra Rakkestad, at »ved gaarden Killeboe, som ligger højest i fjeldene 
paa sydøstre side i præstegjeldet mod Aremarch, befindes en høj bakke, 
som bestaaer af musling-skaller« 77. 
L. von Buch omtaler ogsaa foruden fra andre steder forekomsten af 
fossile skjæl ved Hafslund” og Rakkestad””. Nilsson iagttog 1816 »snäck- 
bankar — — — flera famnar öfver hafvets niveau — — — på Lurön, 
på Bodön och på flera stållen samt i atskilliga kusttrakter der jordskred 
blottad lagren«. I aaret 1827 finder vi efter Berzelius omtalt »beds 
of sea-shells« som bevis for »gradual rise of the Scandinavian land«*! og 
»at Uddevalla, and also on the whole sea-coast of Southern Norway, there 
are here and there banks of sea-shells, sometimes 200 feet above the pre- 
sent level of the sea«®?. I aaret 1835 finder vi Charles Lyell behandle 
dette fænomen i sin afhandling: »On the Proofs of a gradual Rising of 
the Land in certain parts of Sweden< 5. 
Omtrent ved denne tid er det ogsaa, at Keilhau begynder sit arbeide 
paa dette omraade; thi i 1836 omtaler han skjælforekomsterne ved Killebo, 
Damholt, Kolbjørnsviksjøen, Kilen, Skjældalen, Hellesaaen, Sambølskjæl- 
dalen*'. Og et par aar senere omtaler Keilhau igjen de samme forekom- 
ster?” ligesom ogsaa forekomsten ved Skulerud (Høland) uden dog at have 
besøgt denne sidste”. Denne sidste afhandling blev udførlig populært 
refereret®”. Det var ogsaa omtrent paa denne tid, (1837—38), E. Robert 
opdagede nulliporabanker paa Magerø og skjælbanker med Cyprina islan- 
dica og Lithothamnier paa Rolfse ®®, 
Kjerulfs arbeide paa dette omraade begyndte 1858 med en i Poly- 
teknisk tidsskrift for 15 mai indrykket veiledning for geologiske under- 
søgelser i Norge, hvor der »af nyere opsatser og afhandlinger vedkom- 
mende specielle formationer — — — tilraades. 1) om de løse (yngste) 
