78 P. A. OYEN. M.-N. KI. 
Desuden foretoges en statistisk undersøgelse i marken, hvoraf resul- 
tatet var: 
Anomia ephippium Lin. forekom i den normale type. Der maaltes 
længderne 23 mm., 17 mm., 11 mm., og de kredsrunde formers størrelse 
synes at gruppere sig omtrent rigelig paa disse tre grupper. Nogle gan- 
ske faa eksemplarer viste antydning til en cylindrica-lignende varietet, og 
et par eksemplarer viste antydning til en strieret type af et noget aculeata- 
lignende præg, men i intet tilfælde synes en egentlig varietet at optræde, 
men arten at være den samme. Undertiden finder man den besat med 
fastsiddende Spirorbis-arter. Antal 121. 
Pecten islandicus Müll. forekom i normal type. Enkelte eksemplarer 
har 5—9 sterkere fremtrædende ribber (polyradiat) og faar da til sine tider 
et udseende, der i det ydre i meget minder om P. septemradiatus, men 
der sees aldrig her antydning til nogen intermediær type. Længde 80 mm. 
og høide 85 mm. maaltes hos et enkelt, helt eksemplar. Den forekommer 
ret hyppig 1 hele eksemplarer med sammenklappede skaller. Der foretoges 
en række maalinger: 
Antal Procent 
Leng de 28-39. mi: 19000500 4 00 7; 2.55 
—  30—40 — PE rar, EE 5.10 
—  40—50 — kg en sv (120 10.58 
—  50—60 — MES NE SG 19.34 
= 142600 go wa ee ITS 43-07 
—- 70—80 — re vg NO 18.61 
— 80, 85 — Ne rar 2 0.73 
274 99.98 
Mytilus edulis Lin. forekom dels i den normale type, men tildels i den 
smukt stribede varietet, blaaviolette striber paa gulagtig bund. Laengde 
70 mm. Antal 88. 
Macoma calcaria Chemn. fandtes i den normale form, men tildels og- 
saa 1 en mere skjæv, tildels noget langagtig, sabulosa-lignende. Laengde 
17, 19, 20, 20, 20, 20, 20, 21, 21, 21, 21, 22, 26, 26, 27 mea. Ard 
Macoma baltica Lin. maa nærmest henregnes til f. typica, men har en 
delvis noget afrundet cauda og er lidt skjæv og minder da noget om M. 
groenlandica Beck fra Montreal, men er meget mindre, længde 13 mm.; ved 
sit tildels skjævt udtrukne frontalparti minder den lidt om M. lovent Steenstr. 
Antal 2. oe 
Mya truncata Lin. f. typica, gjerne middels, men ogsaa mere tynd- 
skallet, især mindre eksemplarer, tildels ogsa f. uddevallensis; undertiden er 
