4 SIGVAL SCHMIDT-NIELSEN. M.-N. Kl. 
Navnlig kan det for den melkekoagulerende ævnes vedkommende tænkes, 
at denne har gaaet tilspilde ved den før koagulationsforsøgenes udførelse 
nødvendige neutralisation af den sure mavesaft, idet løpet efter Hammar- 
stens og andres undersøgelser er overordentlig ømfindtligt for selv smaa 
spor af alkali. 
Større værdi maa derimod tilmaales Orla Jensens! undersøgelser 
over den vekslende relation mellem pepsin og løpe, eftersom ekstraktet 
paa løpemaven tilberedes ved hjælp af rent vand eller kogsaltopløsninger. 
Disse synes, som ogsaa Orla Jensen selv gjør det, at berettige til den 
slutning, at løpe og pepsin hverken kan være identiske eller sidekjæder 
af samme molekyl. Men efter min mening bør man være forsigtig med 
af rent statistiske undersøgelser over den naturlige forekomst at drage 
afgjørende slutninger i den ene eller anden retning. 
Forholdet vilde være mere oversigtligt, om man fra begyndelsen havde 
begge virkninger sammen og siden lykkedes at skille dem ad. Det opgir 
Schrumpf? at have opnaaet ved hjælp af cholesterinmetoden, idet han 
af pressaft fra svinemaver fremstillede et pepsinpræparat, som tiltrods for, 
at det havde en kraftig fordøiende ævne, ikke kunde udfolde nogen melke- 
koagulerende virksomhed. Der er imidlertid det aber ved Schrumpfs 
-enzymoplesninger, at de efter kun 3—4 timers forløb mistede sin virke- 
ævne, og de maa derfor ansees mindre bevisende. Da maa de af 
Hammarsten udførte rensningsforsøg af chymosin fra 1872 være langt 
sikrere. Ved sin kombinerede magnesiumkarbonatmetode med paafølgende 
blysukker og stearinsæbefældning lykkedes det Hammarsten af kalve- 
maven at fremstille et chymosinpræparat, der udøvede en overordentlig 
kraftig melkekoagulerende virkning ved neutral reaktion, uden at det ved 
sur reaktion udøvede den mindste fordøiende ævne. Dette præparat maa 
have været meget rent; thi det gav ikke de almindelige æggehvidereak- 
tioner, og det er efter min mening et af de mest beviskraftige forsøg, 
som findes, for, at det maa være to forskjellige virkninger. 
Vil man derimod stille sig paa det noget søgte standpunkt, at det 
vistnok er to forskjellige enzymvirkninger, men at disse repræsenteres af 
sidekjæder i et og samme molekyl, da kan Hammarstens forsøg ikke 
ansees at bevise noget; thi den ene sidekjæde kan jo tænkes at være 
gaaet tabt under fremstillingen. Det har ikke lykkedes Pawlow at frem- 
stille rent chymosin efter Hammarstens metode; men hertil er at be- 
i Orla Jensen: Einige Bemerkungen über Lab und Labbereitung. Landwirthschaftliches 
Jahrbuch der Schweiz. 1907. S.-A. 
2 P. Schrumpf: Darstellung des Pepsinfermentes aus Magenpresssaft. Hofmeisters 
Beiträge. Bd. VI. 1905. S. 396. 
