1908. No. 9. OM LØPETS FYSIOLOGISKE KEMI LI 
skan lika snabbt, som i det hår ofvan omnåmnda försöket; vid större 
pepsinhalt verkar den snabbare, vid mindre långsammare. Vidare verkar 
pepsinet mycket hastigare vid en högre ån vid en lågre syregrad. Man 
kan blanda 1 vol. surt vatten eller vid hög temperatur vårmd infusion af 
syregraden 0.2 Yo HC! med 5 vol. mjölk, utan att en sådan blandning 
ystar sig på 2 timmar, men, om man dermed jemför 2:ne prof af samma 
pepsinhaltiga vatska, det ena af syregraden o.1 det andra af 0.2 % HCI, 
skall man finna, att bada de senare profven coagulera inom kort tid, men 
det suraste ojemförligt mycket hastigare ån det mindre sura. Alla de för- 
sök jag anstållt, hafva sålunda visat, att syra och pepsin tillsammans verka 
kraftigare på mjölk ån syra ensam, och man måste sålunda tillskrifva åfven 
pepsinet en rol vid mjölkystningen, så framt man icke vill antaga, att hår 
år fråga om ett nytt, med pepsinet beslågtadt, ferment, ett antagande som 
vål kan anses vara öfverflödigt. Men om pepsinet sålunda icke år alldeles 
overksamt vid mjölkystningen, synes dock denna dess verkan vara af 
underordnad vigt och framtråda tydligare endast vid större fermenthalt 
hos våtskan eller vid högre syregrader.* 
Det er disse iagttagelser, som jeg har taget som udgangspunkt for 
mine undersøgelser. Jeg ophedede svagt saltsure infusioner paa slim fra 
spædkalvers lopemave saa længe ved 40°, at infusionen efter en omhygge- 
lig neutralisation med "/,, NaOH og lakmus som indikator behøvede en 
4 å 6 timer for at koagulere melk, naar der til koagulationsforsøget an- 
vendtes ı del neutral saft paa 5 dele melk. Denne opvarmede, siden 
neutraliserede mavesaft med meget liden løpeævne betegner jeg som op- 
løsning A. En anden del af den samme sure infusion, der ikke var bleven 
opvarmet, blev ligeledes neutraliseret med den selvsamme "/, 4 NaOH med 
lakmus som indikator og derefter fortyndet saa meget, at den under nei- 
agtig de samme forsøgsbetingelser som anvendt for opløsning A koagu- 
lerede neutral melk i omtrent lige lang tid som denne. Den saaledes 
vundne fortyndede infusion betegner jeg som opløsning 2. 
Oplesning 4 og opløsning B virker altsaa ved neutral reaktion prak- 
tisk talt lige kraftigt paa melk og indeholder derfor, i overensstemmelse 
med den definition, som er givet for chymosin, lige store mængder af 
dette enzym. Hvis det nu forholdt sig saa, at vi i mavesaften kun havde 
at gjøre med et eneste enzym, men som ved neutral reaktion frem- 
kaldte melkekoagulationen, ved sur en æggehvidefordøielse, hvad skulde vi 
vente, om vi isteden for at studere deres indvirkning paa neutral melk 
surgjorde opløsningerne og lod de sure opløsninger virke paa melk under 
fuldstændig ensartede forsøgsbetingelser? Eller jeg lod begge de sur- 
gjorte oplosninger virke paa fibrin? Vi maatte selvfølgelig finde, at den 
