20 SIGVAL SCHMIDT-NIELSEN. M.-N. KI. 
Disse to forsøg viser, at den tidslov, som gjælder for løpe ved neu- 
tral reaktion, ikke gjælder for den sure melkekoagulation, hvad enten den 
nu fremkommer ved en virkning af pepsin, forandret chymosin eller et 
nyt enzym. 
Men da man ikke kjender, hvorledes rent chymosin virker ved sur reak- 
tion, kan jo denne forskjellighed ikke anvendes som et bevis for pepsin 
og chymosins ikke-identitet. 
Efterat jeg i det foregaaende har vist, at pepsin og løpe ikke er iden- 
tiske enzymer, og at der ved sur reaktion ved siden af lopet optraeder et 
andet enzym (eller enzymblanding), som iethvertfald ved sur reaktion felger 
andre love end det almindelige lope, er det nødvendigt at fæste opmeerk- 
somheden paa en praktisk konsekvens. | 
Der er af flere forskere, som f. eks. Becker}, foreslaaet at skjærpe om- 
findtligheden af løpeprøven ved at surgjøre melken med 2 cc. normal- 
saltsyre pr. 100 cc. melk, d. v. s. en melk med 0.7 "00 HCl. Denne frem- 
gangsmaade er naturligvis aldeles utilladelig ved enhver undersøgelse, 
hvor man søger efter løpe alene, idet man ved sur reaktion som oven 
vist faar en samvirken af mindst to forskjellige enzymer. Og naar man 
erindrer sig, at det fra begyndelsen af som et elementært krav for løpet 
har været fremholdt, at det er et ved neutral reaktion virkende enzym, 
maa det forbause, at forskere som Fuld og Blum?, Blum og Boehme? 
samt Martin Jacoby * udfører sine koagulationsforseg med ikke neutrali- 
serede mavesaftprøver eller sur melk, tiltrods for at de ogsaa har berørt 
spørgsmaalet om de to enzymers identitet. I dette tilfælde maa det være 
absolut utilladeligt at anvende surgjort melk eller en sur mavesaft; thi 
selv om denne er meget lidet sur, vil det dog være en feilkilde. 
| Anderledes stiller forholdet sig derimod, naar det gjælder at gjøre en 
rent klinisk undersøgelse; men man maa da erindre sig, at undersøgelsen 
ikke alene omfatter virkeligt løpe, men at man anvender prøven som en 
indikator paa, om der overhovedet findes proteolytiske maveenzymer. Her- 
1 G. Becker: Untersuchungen über das Zeitgesetz des menschlichen Labfermentes und 
dessen quantitative Bestimmung. Hofmeisters Beiträge. Bd. VII. 1905. S. 80. 
E. Fuld u. L. Blum: Uber eine neue Methode der Labbestimmung und über das Ver- 
halten des menschlichen Magenlabs unter normalen und pathologischen Zustånden. Ber- 
to 
liner klinische Wochenschrift. 1905. Ewaldnummer. 
3 L. Blum u. W. Boehme: Ueber das Verhalten des Labfermentes bei Hunden mit 
Pawlowschem Nebenmagen. Hofmeisters Beiträge. Bd. IX. 1907. S. 74. 
Martin Jacoby: Afhandlinger i Biochemische Zeitschrift. Bd. I (1906) og Bd. IV 
(1907). 
= 
