1908. No. 11. DEN AKUTE POLIOMYELIT I NORGE. Der 
legemsdel til den anden. Smerterne er optraadt selv i roligt leie, men 
er gjerne forværret ved bevægelser. 
Paræsthesier af forskjellig art er jævnlig optraadt, og ofte nævnes de 
som særlig fremtrædende i de lemmer, hvor senere lamhed er optraadt. 
Hyperæsthesi, udbredt, eller mere begrændset ømhed for tryk, især, 
langs rygsoilen, er ofte iagttaget. Ligeledes omhed i muskulaturen. 
Alle disse symptomer, der i mange tilfælde har været særdeles ud- 
prægede og som nævnt tildels synes knyttede til visse distrikter, har dog 
ofte været lidet fremtrædende eller har endog ganske manglet. 
Desuden har der af og til været et kortvarigt urinbesvær, urinreten- 
tion, sjeldnere ufrivillig afgang. 
I endel tilfælde, dog ikke i det overveiende antal, berettes der om 
katarrhalske symptomer. Disse synes at have optraadt ujævnt i de for- 
skjellige egne af landet saaledes, at de nævnes hyppigere fra visse 
distrikter end fra andre. Særlig kan nævnes angina, i regelen let og 
uden belæg i halsen, faryngit, snue. Dette benævnes ofte kun »ondt i 
halsen«, »svælgningsbesvær< eller »slimafsondring fra næse og svaelg«. 
Herhen hører ogsaa »saarhed i munden«, katarrh i mellemøret, enkeltvis 
med gjennembrud af trommehinden samt næseblødning. 
I nogle faa tilfælde er hoste med nogen aandenød iagttaget. 
Noget hyppigere er en let eller mere betydelig diarrhoe optraadt og 
som en sjeldenhed albuminuri, endog haematuri. 
Som sjeldne symptomer kan nævnes svulst af enkelte led med ømhed 
og smerter, saa sygdommen i sin begyndelse meget har lignet en akut 
rheumatisme (no. 89, 94). 
En hudlidelse har ogsaa undertiden forekommet i forskjellige former, 
enten som en plagsom kløe (no. 548) eller som et flekket, meslingelignende, 
eller papuløst udslet, gjerne udbredt til en større del af legemet, hurtig 
svindende, undertiden deskvamerende (no. 121, 383, 405). Almindeligst 
har dog en lidet udbredt herpes labialis været. 
Dette begyndertrin af sygdommen har varet, indtil lamhedssymptomerne 
har indtraadt. Symptomerne er da svundet i løbet af kort tid, og vel- 
befindendet er vendt tilbage. Varigheden har været fra 1 til 4—6 dage, 
oftest 2—4 dage, sjelden op til 10 dage. 
Forløbet har dog ikke altid været, som det oven er beskrevet. I ikke 
faa tilfælde har der i initialperioden været et afbrudt forløb, idet der 
efter 1—2 dages sygdom, i sjeldnere tilfælde efter 3—4 dage er indtraadt 
betydelig bedring eller tilsyneladende helbredelse, saaledes at den syge 
har forladt sengen, endog gaaet til sit arbeide og har troet sig frisk. 
Dette har nu varet i regelen 3—4 dage, i enkelte tilfælde 2 eller 5 dage, 
