138 CHR. LEEGAARD. M.-N. Kl. 
Støren har ikke kunnet paavise noget tilfælde af direkte overforelse fra 
syg til syg og slutter derfor af sine iagttagelser, at sygdommen ikke eller 
ialfald meget sjelden overføres fra den angrebne, og at der ikke foreligger 
noget holdepunkt for antagelsen af et kontagium. Han er tilbøielig til at 
søge aarsagen i drikkevandet og tænker sig muligheden af, at smittestoffet 
er tilført dette med luftstrømninger, hvorved den store udbredning kan 
forklares. Anstrængelse som leilighedsaarsag forklares derved, at den, 
der har tungt arbride, drikker meget. Med dette syn paa sygdommens 
aarsag ansees isolation uheldig. 
Selvfølgelig kan denne epidemi være udgangspunktet for andre til- 
fælde i denne landsdel; men da den med hensyn paa tiden staar saa 
alene, idet de tilgrændsende distrikter først angribes flere maaneder senere, 
synes det sandsynligt, at den danner en isoleret epidemi. Det forekom- 
mer derfor ogsaa rimeligt, at de tilfælde, som forekom i Orkedalen senere 
paa aaret, 1 august til december, tilhører næste gruppe. 
Denne omfatter naturlig de distrikter, der grændser til Trondhjems- 
fjorden helt fra dens udløb og op til Stenkjær og Beitstaden. 
(113) Inderøens distrikt, beliggende paa begge sider af fjorden imel- 
lem Levanger og Stenkjær, er det først angrebne, idet der her allerede 
fra første halvdel af januar findes sikre tilfælde, fornemmelig begrændset 
til Inderøens herred paa halvøen, der stikker frem mellem Trondhjems- 
fjord og Beitstadfjord. Tilfældene optræder med ringe antal spredt helt 
ud til november. 
I juni optræder tilfælde i (98) Trondhjem og (114) Stenkjær, resp. 
16 og 18. 
Tilfældene i Trondhjem kan ikke sikkert forfølges; derimod har de, 
der optraadte i Stenkjær lægedistrikt, adskillig interesse. Disse tilfælde 
danner en gruppe, som allerede af Geirsvold er benævnt 
Snaasenepidemien, der især er optraadt i Sørbygden ved Snaasen- 
vandets bund i juli maaned. Denne epidemi henledede først opmærksom- 
heden paa udbredningen inden det Trondhjemske. Noget senere paa aaret 
optraadte tilfælde paa Namdalseidet, hvor forbindelsen over til Namsos 
findes. 
I juli maaned udbreder sygdommen sig til de søndenfor Inderøen lig- 
gende distrikter (112) Levanger og (99) Strinden. I det først nævnte 
forekommer der nogle tilfælde, væsentlig i Skogn herred, dels nær kysten, 
dels spredt langs jernbanelinjen. I det sidst nævnte hærjede sygdommen 
med en ondartethed, som ikke giver Vesteraalsepidemien synderligt efter. 
Efter den landsdel, hvor sygdommen forekom mest udbredt, kalder jeg 
epidemien 
