162 CHR. LEEGAARD. 
M.-N. Kl. 
I henhold til mine tidligere iagttagelser har jeg allerede lange været 
af den anskuelse og udtalt det under beskrivelsen af Bratsbergepidemien i 
1899, at poliomyelit er en specifik sygdom, og at dens kontagium avler 
denne sygdom og ingen anden. 
Ved min undersøgelse af poliomyelitens optræden 1 1905 har jeg, som 
det af det foregaaende vil fremgaa, ikke fundet noget, der kunde begrunde 
en anden opfatning. Jeg er derfor fremdeles af den opfatning, at polio- 
myelit og epidemisk cerebrospinalmeningit er sygdomme, som med hensyn 
paa sine aarsagsforhold er helt forskjellige. Heri er ogsaa sikre iagttagere 
enige. Nannestad,! som har havt rig anledning til at iagttage begge 
sygdomme, og ligeledes Wickman? afviser begge temmelig bestemt hy- 
pothesen om disse sygdommes nære slægtskab. Jeg kan ogsaa her 
tilføie, at jeg aldrig har seet tilfælde, som kunde antages at være akut 
polynevrit, altsaa uden lokalisation i rygmarven, opstaa i direkte tilknytning 
til poliomyelittilfældene. Det samme gjælder akute myeliter med det kjendte 
spastiske sygdomsbillede, der tyder paa en transversel eller uregelmæssig 
spinal udbredning. Hvis poliomyelitens kontagium kan fremkalde en ence- 
falit, saa er dette ialfald en meget sjelden foreteelse. 
Uagtet man saaledes kommer til den slutning, at poliomyelit er en 
specifik infektionssygdom, der er fremkaldt ved et ganske bestemt konta- 
gium, saa maa vi dog erindre, at nutidens kliniske billede poliomyelit ikke 
er det samme som fortidens, og at man heri let finder forklaringen til, at 
at der har fundet nogen uklarhed sted. 
Nutidens kliniske billede rummer inden sin ramme først og fremst de 
typiske former med sine afskygninger, eftersom de forløber mere eller 
mindre akut, efter lokalisation inden spinalaksen, og eftersom de har til- 
bøielighed til begraendsning eller fremadskriden i opad- eller nedadgaaende 
retning. Dernæst rummer det de lette former, der udgaar i helbredelse, 
men hvor ogsaa de nævnte forhold kan medføre forskjellige billeder, selv 
om dette sker mindre udpræget. Endelig omfatter det de abortive former 
fra de letteste til de sværere, dog uden egentlig lamhed. 
Alle disse former kan erholde en egen farvning, eftersom meningeale 
irritationssymptomer er fremtrædende eller helt mangler, eftersom ekcen- 
triske smerter findes udprægede eller ikke, og endelig eftersom de ledsages 
af cerebrale symptomer af let og forbigaaende art eller saadanne helt 
Savnes. 
wp m= 
PIG 
