Oversigt af Christiania Omegns ornithol. Fauna. 79 



let opover og nedover Stanimernc, til Siden, eller under 

 Grenene, og begiver sig ogsaa ofte ned paa Marken om- 

 kring Ilødderne af Træet. Om Høsten, da den lever af 

 Furu- og Granfrø samt Hasselnødder, fæster den ofte 

 Konglerne og Nødderne i Revner i Barken paa en Træ- 

 stamme, og aabner med Hovedet nedad lettelig disse. 

 Undertiden tager den Rognebær, og bliver af og til hæn- 

 gende i Trostesnarerne. Dens sædvanlige Lyd er den 

 flere Gange liurtigt efter liinanden udstødte Lokketone, 

 der lyder omtrent: tjutt, tjutt, tjuttnt; den bar ogsaa lige- 

 som Trækryberen en melodisk Sang, men som høres endnu 

 sjeldnere, end dennes. Under Hækketiden lader den ofte 

 høre en liøj, klar Fløjtetone, som høres i lang Afstand, 

 og som let kan antages for at tilhøre Maaltrosten. 



De faa Reder, jeg har havt Anledning til at undersøge 

 her, have hgget i de tætteste Holt i Huller i Lindetræer, 

 een Gang i en Asp, og altid temmelig højt fra Marken; 

 undertiden tager den i Besiddelse gamle Stærrereder. 

 Indgangshullet gjøres altid mindre ved istoppet Ler, saaat 

 Diameteren ikke overstiger iVa''- Rederne have udeluk- 

 kende bestaaet af et tykt Lag af den fineste ydre Furu- 

 bark, og indeholdt 8 Æg, der ere lagte tidligt, men tem- 

 melig uregelmæssigt i de forskjellige Aar. Saaledes har 

 det første Æg været lagt i 1861 den Iste Maj, i 18G2 

 den Ilte Maj og i 1863 den 15de April. Paa den hvide 

 Bundfarve ere de bestrøede med rustrøde Pletter, og ligne 

 idetheletaget i Farve og Form overordentlig Æggene af 

 Paras major, men Pletterne ere i Almindelighed større 

 og mere strøede ud over det hele Æg, end hos denne. 

 Derimod ere de meget større idet Længden er 872'"? Bred- 

 den 672'"- De ruge gjerne i det samme Hul flere Aar 

 efter liinanden. 



