86 Robert Collett. 



• 



I^aa denne Aarstid især paa nypløjede Ågre, paa sumpige 

 Enge, eller mellem de visne Rør og Siv ved Myrer og 

 Kjærn, hvor de undertiden kunne træffes i Flokke paa 

 flere Hundrede Individer. Naar de blive opskræmte, 

 slaar ofte den hele Flok ned i et Træ; enkeltvis ere de 

 temmelig skye, i Flok derimod mindre. De forblive i 

 Egnen i Regelen indtil henimod Slutningen afMaj; i 18G4 

 saa jeg dem endnu i store Flokke den Iste Juni. 



Gulerlen hækker almindeligt i Dvergbirkregionen paa 

 Fjeldene, men gaar ligesom Sivspurven (E. shocniclus) paa 

 enkelte Steder langt ned i den subalpinske Region, hvor 

 den der findcr Localiteten passende. Saaledes findes den 

 hækkende paa Rhigeriksfj eldene (f. Ex. paa Krogsskoven) 

 og paa Hadelandsaaserne, men neppe nogensteds nærmere 

 Christianiaegnen end her. Om Høsten komme de i smaa 

 spredte Flokke ned fra Fjeldene omkring Midten af Au- 

 gust, (tidligere end den 10de er den neppe observeret), 

 træifes især i Potetesagrene, og drage bort noget over 

 Midten af September. 



Overgangsformen eller Varieteten nielaiwccphala fore- 

 kommer her i Omegnen hyjjpigere, end Hovedformen. 



43. Anthus arhorcKS, Bechst. 

 Træpiplærke. 

 Træpiplærken ankommer til Christianiaegnen i Gjen- 

 nemsnit mellem den odje og 10de Maj, undtagelsesvis før 

 eller sen.ere. I 183G, 1840, 1844 og 1862 har den vist 

 sig allerede den 30te April. Den opholder sig i alle Løv- 

 skove og større Haver, samt i Udkanterno af Gransko- 

 vene, men gaar ikke dybt ind i Skovene. Strax ved sin 

 Ankomst giver den sig tilkjende ved sin udmærkede Sang, 

 som den oftest lader høre, idet den hæver sig med et 



