96 Kobcrt Collett. 



• 



sidste, niGii dog ingenlunde sjeldent. Den Forskjel, der 

 er gjort mellem dem, at alnormn i særskilte Flokke skulde 

 have sit fornemste Tilhold i Oretræerne, hvorimod hctiila- 

 rum fortrinsvis skulde holde sig til Birketræerne, holder 

 idetmindste for Christianiaegnens Vedkommende ikke Stik. 

 Eftcr hvad jeg herom har havt Anledning til at erfare, 

 troer jeg med Bestemtlied at kunne paastaa, at begge 

 Varieteter holde sig sammen i de samme Flokke og paa 

 de samme Steder, og jeg har gjentagne Gange i det 

 samme Skud fældet Excmplarcr af begge Varieteter; der- 

 imod har jeg aldrig truifet Flokke, der udelukkende have 

 bestaaet af ahiorimi. At de undertiden blot beståa af 

 hetularimi, har sin naturlige Grund i disses større Tal- 

 righed. 



Individer, der holdes i Bur, tabe ved den første Fjær- 

 fælding fuldkommen den røde Farve paa Isse og Bryst, 

 og denne erstattes af en gulagtig. 



52. Fringilla S2nnus, Lin. 

 Sisik. 



I alle Christianiaegnens Granskove er denne Fugl 

 meget talrig. Paa sine Streiftog Vaar og Høst omkring 

 i de tilgrændsende Løvskove, blive de i stort Antal fan- 

 gede af Byens og Omegnens Fuglefængerc; om Sommeren 

 besøge de familievis Kaverne og Slotsparken, hvor de især 

 have sit Tilhold i Birketræerne. Deres muntre Kviddren 

 lade de høre til enhver A årstid, saavcl under Flugten, 

 som siddende i Træerne. 



Endnu medens Sneen ligger dyb i Skoven, og Marts- 

 solen blot i de "mod Syd vendende Bakker har fremkaldt 

 snebare Pletter, begynder denne Fugl at l)ygge sit Rede. 

 Hertil vælges især Steder, hvor enkelte større Graner 



