108 Robert Collett. 



ren fortære de Frøene af Asketræet, samt gjøre under- 

 tiden Skade ved at fortære Knopperne paa Æbletræer og 

 Syrinbuske. De synes aldrig at tåge Insekter, og opføde 

 deres Unger udelukkende med Frø. Saavel Huunerue 

 som Hannerne synge; dog er Hunnernes Sang meget svag 

 og ubetydelig. 



Fra Midten af April trække de tilbage til Skovene, 

 og uagtet de kun meget sjelden observeres i Egnen om 

 Sommeren, hække de ikkedestoniindre paa flere Steder, 

 selv ganske i Nærbeden af Byen. Men da den under Hække- 

 tiden iagttager en mærkværdig Forsigtigbed, og næsten 

 aldrig lader nogen Lyd børe, er den yderst vanskelig at 

 opdage selv i Nærbeden af Redet. Det eneste Rede, som 

 jeg kjender ber fra Egnen, og som, da det fandtes uden 

 Æg, ikke med fuldstændig Sikkerbed kan paastaaes at 

 have tilbørt deime, blev Vaaren 1860 fuudet paa Lade- 

 gaardsøen af Cand. Landmark. Dette laa i en Syrinbusk 

 inde i en Have tæt ved Skoven, og var temmelig stort, 

 udvendig bygget af fine Piude, Stråa, samt TJsnca har- 

 hata, og indvendig belagt med store, hvide P'jær. For- 

 uden paa nogle Steder i Skovkanterne f. Ex. ved Ullern, 

 har jeg under Hækketiden bemærket Fuglene i de sraaa 

 Granholt i Slotsparken, og anser det for meget sandsyn- 

 ligt, at de her have hækket; ligeledes har Siebke om 

 Sommeren truffet dem paa de aldeles lignende Localiteter i 

 Tøjenbaven. De 5 Æg staa i Farve Finkernes nær, men 

 ere letkjendelige fra disses ved de faa store, sorte og 

 violette Pletter i den tykkere Ende; Bundfarven er blaa- 

 hvid. Deres Længde er 9— OVs''', Bredden G%—6%''' 

 og Farven saaledes noget langstrakt. De lægges i den 

 sidste Halvdel af Maj ; naar Ungerne i Slutningen af Juni 

 have forladt Rederne, slaa de sig sammen med Foræl- 



