Oversifft af Christiania Omegns ornithol. Fauna. 127 



*& 



snerig hernede, samt at der tindes Rognebær i Overflod. 

 Siden Vinteren 1858 — 59, da begge disse Betingelser vare 

 tilstede, og Sidensvandserne i uhyre Flokke opholdt sig 

 her i Egnen saavelsom overalt i det sydlige Norge*), (f. 

 Ex. paa Lillehammer), har der intet Aar været synderlig 

 mange af dem i Christianiaegnen, da \'intrene have været 

 sneløse og milde, uagtet der Høsten 18G1 fandtes Rogne- 

 bær i Overflod. Efter Udgangen af Januar Maaned sees 

 de mindre ofte, og synes at blive mere og mere skye. 

 De flyve altid i meget tætte Flokke, og man kan i eet 

 Skud fælde et stort Antal af dem; hernede er Rognebær 

 deres fornemste Næring. Kjernerne give de ofte fra sig 

 ufordøjede. 



At Sidensvandserne undertiden hække under langt 

 sydligere Trakter, end man forhen har antaget, er i de 

 senere Aar bevist. Sommeren 1860 skjød Barth Siden- 

 svandsunger, der netop havde forladt Rederne, i Vaage- 

 og Lomsalmenningerne i Gudbrandsdalen. Aaret efter traf 

 hau dem ikke paa de ovenfor anførte Steder til den 

 samme Tid, hvorfor man kunde slutte, at de hække snart 

 hist, snart her, eftersom deres Næring om Sommeren, 

 Insekterne i de store og øde Skove, har slaaet godt til. 

 Fra Gudbrandsdalens Skovstrækninger er forholdsvis ikke 

 langt til Østerdalen og Hadelandsaaserne, hvor de ogsaa 

 skulle være trufne om Sommeren. At de ogsaa skulle 

 hække saa langt ned Syd, som i Nordmarkens store Skove, 

 eller under 60" n. B., lyder vistuok lidet trohgt, men vil 

 dog muligens inden kortere eller længere Tid blive con- 



*) I Lector Hartmans Afliandling: „Str6(ld,i bidrag till Scandina- 

 viens fågelfauna" omtales Pag. 10, at denne Fugl netop den 

 omhandlede Vinter 1858 — 1859 fandtes i ualmindelig stort Antal 

 saavel i Gefletrakten, som i Helsingeland. 



