132 Robert Collett. 



yderst seiglivede, og kunne flyve langt med et alvorligt 

 Skud i Livet. Om Høsten besøge de ofte Myretuerne, og 

 fanges a årlig i Trostesnarerne. 



Sortspetten ruger paa flere Steder i Egnen, f. Ex. 

 paa Næsodden, omkring Fornebo, paa Frognersæteren, i 

 Nordmarken, samt enkelte Aar endog i den neppe V2 ^^^ 

 udenfor Byen liggende Mærradal. Den liækker helst i 

 gamle, afkvistede Furu- og Grantræer, men ogsaa i store 

 gamle indvendig raadne Aspetræer, hvilke dog her i Egnen 

 ikke findes paa mange Steder. Indgangshullet, som neppe 

 nogensinde anbringes under 20', men undertiden indtil 60' 

 fra Marken, er stedse mere højt end bredt, hvorimod de 

 øvrige Spetters Huller ere cirkelrunde. Hulningen udvider 

 sig betydeligt indover, og gaar omtrent 2' nedad; her 

 findes paa et Underlag af tørraadne Fliser, der ere blevne 

 tilbage efter Udhakningen, de hvide glindsende Æg, der 

 friskt udblæste ere ganske blaahvide og klare. I Antal 

 ere de færrest af alle Spetters Æg, nemlig 5, meget sjel- 

 den blot 4; deres Længde varierer fra 13 Vg — I7V2"'» 

 Bredden fra 11 — 12'". (Den normale Størrelse er \o^/j^"' 

 L., UV;/" ^•)- Undertiden ere de saaledes mindre end 

 Grønspettens, men skiller sig fra disse i Almindelighed 

 let ved Formen, sotn i Regelen er stærkt afrundet i den 

 tykkere og tilspidset i den tyndere Ende; denne har den 

 af de øvrige Spetter blot tilfælles med Graaspetten (F. 

 camis). De lægges i den første Halvdel af Maj; saaledes 

 har det første Æg været lagt i 185G den 6te Maj, i 1859 

 den 17de Maj. De sky let sit Rede, selv om dette alle- 

 rede indeholder Æg, men benytte det, naar de ikke blive 

 forstyrrede, ulig de øvrige Spetter flere Aar efter hinan- 

 den. Desuden tjener det som Tilflugtssted i Uvejr, og 

 som Nattely. 



