Oversigt af Christiania Omegns ornithol. Fauna. 153 



har iagttaget om Vaaren. I Aar, hvor Markmiisene, (Hyp. 

 agrestis) ere tilstede i Mængde, findes Musvaagerne altid 

 i stort Antal, og formere sig paa Grund af den overflø- 

 dige Næriug overmaade stærkt. Foruden deres Hoved- 

 næring, Musene, tager den flere Eeptiher, saasom Staal- 

 orrae og Firben, samt endog Hugorme (Vip. Berus); un- 

 dertiden bhve de af disse bidte i Benene, hvoraf de dog 

 ikke døe, men hvilket vel bevirker, at de holde sig stille en 

 Dags Tid. I Skovene efterstræber den Aarfugleunger, men 

 er idetheletaget en af de nyttigste Rovfugle. Flugten 

 er langsom og svævende. 



Musvaagerne hække temmelig almindeligt i Omegnens 

 større Granskove, og lægge sine 3 — 4, i Farve overor- 

 dentlig varierende Æg, i høje Graner. Bundfarven er 

 grønhvid, og fornemmehg i den tykkere Ende bestrøet 

 med større eller mindre Pletter, der variere fra næsten 

 utydeHgt graaagtige til mørkt rødbrune. (Længden 23V2 — 

 26'", Bredden 18—22'"). I September eller i Begyndel- 

 sen afOctober foregaar Tilbagetoget, og Fuglene sees paa 

 denne Aarstid oftere og i større Flokke, end om Vaaren; 

 den 7de September 1839 observerede Gons. Siebke saa- 

 ledes en Flok paa 36 Individer. 



104. Buteo lagopus, (Briinn.) 

 Fjeldvaag. 

 Hvert Aar, men som det synes, blot om Vaaren, 

 træffes Fjeldvaagerne i Christianiadalen paa deres Træk 

 op til Fjeldsletterne. If. Cons. Siebke forekom den for- 

 dum i større Antal end nu, og viste sig temmelig ofte i 

 smaa Flokke, hvorimod den nu ikke sees uden enkeltvis 

 og meget sparsomt. Den ankommer sjelden efter Midten 

 af April, men ofte allerede i Marts, og opholder sig paa 



