172 Robert Collett. 



Marken, end de foregaaende Arter; Flugteu er saa tung 

 og larmende, at det lyder, som det var eu Tiur, naar en 

 Hjerpe flyver op. De fanges i Stok om Høsten og sky- 

 des, muligens i noget større Antal, end de øvrige Stor- 

 fugle. Ikke sjelden blive de liængende i Trostesnarerne, 

 hvor disse staa inde i Skoven. 



Uagtet Hjerperederne sjelden lægges under en Busk, 

 som hos de foregaaende, men oftest ganske aabent, ora 

 end helst i de tætteste Dele af Skoven, er det dog ubge 

 vanskeligere at opdage end disses, muligens paa Grund 

 af, at Hjerpen ligger endnu fastere paa Æggene, end 

 Røjen og Aarhønen. Æggene ere 10 — 12, og farvede som 

 Aarhønsæggene; men hvad der hos disse er en Und- 

 tagelse, nemlig at de fleste og største Pletter ere især 

 samlede om Æggets tyndere Ende, er hos Hjerpeæggene 

 Regelen. Længden varierer fra 18 — lØ'", Bredden fra 

 12 — ISVq"'- Saasnart Ungerne ere udklækkede, indfinder 

 Hannen sig atter hos Familien, som nu holder sig samlet 

 lige til om Vaaren. 



126. Lagopus suhaJpiua, Nilss. 

 Lirype. 

 Kun i meget snerige eller kolde Vintre vise Liryper 

 sig saa langt nede, som i Christianiadalen, men blot kor- 

 tere Tidsrum ad Gangen. Enkelte Aar ere de saaledcs 

 under stærke Snefald bemærkede paa Ryenbjergene, og i 

 Trakten omkring Sognsvandet saa langt ned, som i Birke- 

 skovene ved Gaarden Haugerud. Et enkelt Individ er 

 endog fældet i den botaniske Have ved Tøjen lige uden- 

 for Byen. Rypernes nærmeste Sommeropholdssted er 

 Gyrihougen og Krogskoven paa Ringerike, samt Hade- 

 landsaaserne og Skreibjergene ved Mjøsen; if. Prof. Rascb 



