174 Robert Collett. 



Antal i kolde og snerige Vintre, og mangfoldige Kuld gaa 

 tilgrunde derved, at Engene, hvori Rederne ligge, slaaes 

 grønne; ofte bortskydes hele Flokke af dem om Høsten, 

 men fuldstændig iidryddes kunne de ikke i Løbet af eet 

 Aar. Denne Udvandring synes helst at indtræfFe, efter at 

 de Aaret iforvejen have været mere end almindelig tal- 

 rige; i hele 18G1 og Vinteren til 1862 forekom de saale- 

 des i saa stort Antal overalt i de sydlige Dele af Landet, 

 som de neppe nogensiude før eller senere have gjort; de 

 hækkede i Mængde paa de fleste Marker, fandtes i talrige 

 Flokke overalt om Høsten, og saaes hele Vinteren igjen- 

 nem ved Lader og paa Markerne nær Gaardene. Vinte- 

 ren var hverken særdeles kold eller snerig, men ikkede- 

 stomindre var i det paafølgende Aar, 1862, og derpaa 

 1863 næsten ikke en Raphøne tilbage i Christianiadalen, 

 hvorimod de kunde følges paa deres Vej gjennera Oplan- 

 dene til det Throndhjemske, hvor de under de nævnte 

 Aar forekom i Mængde. laar, i 1864, have de atter be- 

 gyndt at vise sig sparsomt i Christianiaegnen, og de faa 

 Flokke, som findes, blive saavidt muligt fredede, og en- 

 kelte Steder endog fodrede. 



Den omhandlede Vaar 1861 fandtes en Mængde Reder, 

 fornemmelig i Byens nordøstlige Omegn. Da de især laa 

 i Kløver- og Vikkeragrene, som blive slaaede grønne, gik 

 et stort Antal Æg og Unger tilgrunde; paa denne Maade 

 bleve saaledes paa en Løkke ved Throndhjemsvejen ikke 

 mindre end 7 Reder paa een Gang ødelagte. Æggenes 

 Antal er indtil 19; Farven er ensfarvet graagul, Længden 

 16—187./'', Bredden 12— 12V/". AfForm ere de stærkt 

 afrundede i den tykkere Ende; de lægges i Maj eller 

 Juni. Fuglen ligger fast paa Æggene, og flyver under- 

 tiden lige paa den, som nærmer sig. 



