Ovcrsigt af Glinstiaiiia Omegns oniithul, FauDii. 213 



187. Fttllfjnhi danguJa, (Lin.) 

 Hvinaiid, Skjærand. 



Heller ikke denne And liækker saa langt mod Syd, 

 som i Christianiaegnen, og viser sig her derfor blot Høst 

 og Vaar, samt om Vinteren, men synes paa disse Tider 

 at være den almindeligste af alle Dykænder. I Isløsnin- 

 gen vise de sig strax flokkevis og fældes i temmelig stort 

 Antal mellem Øerne. Omkring Midten af Maj forlade de 

 Fjorden, og drage op paa Fjeldene, fornemmelig i de 

 mere østlige Dele af Landet, for at hække. 



I September, October og November sees de atter paa 

 Fjorden, ofte i store Flokke. Om Vinteren opholde en 

 stor Del sig ved Iskanten, fornemmelig Hunner og Ung- 

 fugle. If. Pastor Sclmbeler er denne og flere andre Dyk- 

 ænder paa denne Aarstid lettest at komme nær, naar de 

 i streng Kulde dukke paa grundt Vand ved Iskanten, især 

 i stille, eller lidt taaget Vejr. Ofte lykkes det at nærme 

 sig dem paa Laud, naar man løber til, medens de ere 

 under Våndet, og staar stille, naar de ere oppe. 



188. FuJigula glaciuUs, (Lin.) 



Is and. 

 Isanden træffes, som de øvrige Dykænder, i Christia- 

 niaegnen hovedsagelig under Træktiderne, men enkelte 

 Aar, fornemmelig om Høsten og Vinteren, i store Flokke. 

 Om Sommeren tindes den sparsomt ved Fjeldvandene i 

 den mellemste Del af Landet, men især i Nordland og 

 Finmarken, og viser sig under denne Aarstid yderst sjel- 

 den sydpaa. Allerede i September begynde de at ind- 

 finde sig i Fjorden, men træffes først i større Antal, naar 

 Kulden har indfundet sig i October og November. Kun 



