1915- ^O- I- DEFINITION AF UDTRYKKET PSYKIATRISK OBSERVATION M. V. 



Som ovenfor (1ste del kap. Ill omtalt har den psykiatriske videnskab, 

 navnlig i vor tid, stærkt udvidet sit omraade. Oprindelig beskjæftigede den 

 sig kun med furor-tilstandene (galenskab); men allerede i den antike tid tog 

 den ogsaa op til behandling afsindighedstilstandene, saavel den medfødte 

 (mentecaptio, vanvittighed 1 som den senere i livet erhvervede (dementia, 

 erhvervet afsindighed); og i vor tid har den udvidet sit omraade langt 

 udover de gamle grænser og endelig skabt en psychiatria major, som om- 

 spænder alle afvigelser fra det normale ^ sjæleUv. 



Som al anden videnskab behandler psykiatrien dels theoretisk-viden- 

 skabelige spørgsmaal, som egner sig for dens forskningsmethode ; dels 

 søger den at lose foreliggende praktisk-videnskabelige opgaver, som ligger 

 indenfor dens arbeidsfelt, og i det sidste tilfælde har den, som hele den 

 øvrige medicin, tvende formaal, for det første at stille en diagnose og 

 prognose og for det andet at gjennemfore en medicinsk behandling og for- 

 pleining. 



Den psykiatriske diagnose kan kun stilles ved at undergive vedkom- 

 mende person en methodisk iagttagelse og undersøgelse, som opfvlder de 

 krav, som psykiatrien til den givne tid i det foreliggende tilfælde med rette 

 kan stille. 



Jeg definerer der fo rudtrykket »psykiatrisk observation« 

 som en methodisk iagttagelse og undersøgelse, der har til 

 for m aal at afgjøre sporgsmaalet om en persons sindstilstand 

 paa et givet tidspunkt. — 



Objektet for den psykiatriske observation er i de langt overveiende 

 antal tilfælde et levende menneske: men det kan ogsaa være en person, 

 som under observationstiden afgaar ved døden, eller en, som allerede for 

 observationstidens begNndelse er død — ikke saa sjælden meget lang tid 

 forud, hvilket sidste tilfælde særlig i testamentsager er praktisk. 



Observationens formaal og plan er altid den at bringe paa det rene, 

 om observanden fra sit fosterliv og til observationstiden har gjennemgaaet 

 en normal psykisk udvikling, eller om denne hans udvikling er paavirket 

 eller endog afbrudt af abnorme hemninger, misdannelser eller indtrædende 

 s3'gdomme, som har paavirket hans sjæleliv. I sidste tilfælde vil det være 

 observationens opgave at konstatere hemningens, misdannelsens eller syg- 



1 Det latinske adjektiv nornialis er afledet af substantivet norma: vinkelmaa], rette- 

 snor, regel. Ordet hører sammen med verbet nosco (af græsk-latinsk rod guo}: be- 

 mærker, betragter, lærer, har kjendskab til, som er stammebeslægtet med de danske 

 verber kjende og kunne. 



Vi bruger ordet nornialitii som betegnelse for den tilstand, der gjør vedkommende 

 organ, organgruppe eller individ bedst skikket til at opfylde sit foimaal og behov. 

 Det tilsvarende adjektiv er normal og dettes negativ abnorm. 



