PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



dommens begyndelse og, om muligt, dens aarsag samt at afgjøre spergsmaalet 

 om sindslidelsens diagnose og prognose, om den fremdeles bestaar og er 

 i fremadskridende udvikling, eller om den er i tilbagegang eller allerede 

 overvunden midlertidigt eller endeligt. 



Kort sagt, observationen skal afgjøre spørgsmaalet om, hvorvidt der 

 tidligere eller senere hos observanden er indtraadt en psykisk forandring, 

 og i bekræftende tilfælde om denne forandring er af forbigaaende natur 

 og allerede er overvunden (eller ialtfald kan ventes at blive det), saaledes at 

 udviklingen atter vender tilbage i det normale spor, som den uafbrudt 

 vilde have fulgt, hvis forandringen ikke var indtraadt. 



Det vil let indsees, at observationsteknikken i betydelig grad kommer 

 til at afvige fra den vanlige norm, naar observanden er død under obser- 

 vationstiden og der er adgang til obduktion, eller naar han er død lang 

 tid før observationens begyndelse; og vi kommer i det følgende til udførlig 

 at behandle spørgsmaalet om de tekniske afvigelsers art, samt om de van- 

 skeligheder, som disse afvigelser volder, navnlig i testamentsager; her skal 

 vi indskrænke os til blot at pege paa forholdet. — 



Man kan med en vis føie hævde, at ethvert menneske kan komme til 

 at blive undergiven psykiatrisk observation; men praxis viser os tilfulde, 

 at kun forholdsvis faa af de mange mennesker, der lider under betydelige 

 afvigelser fra den psykiske normalitet, bliver underkastede denne under- 

 søgelse, samt at observationen i altfald indskrænkes til private lægekonsultatio- 

 ner, som ikke faar nogen retsvirkning for patienten, og med hvilke ingen 

 andre end den syges nærmeste faar befatning. 



Dette er begrundet i en flerhed af d3'bt indgribende personlige og 

 sociale forhold, som det ikke her er stedet til nærmere at omhandle, og 

 vi skal derfor indskrænke os til kortelig at paapege enkelte momenter, som 

 har særlig interesse for vort emne. 



Selvfølgelig har ethvert menneske den samme ret til at indvilge i eller 

 vægre sig for at lade sig undergive psykiatrisk observation, som det har 

 til at begjære eller nægte at lade sig underkaste en hvilkensomhelst anden 

 lægeundersøgelse, men vel at mærke denne ret gjælder kun saalænge, som 

 observationen eller den anden lægeundersøgelse ikke væsentlig berører 

 hans forhold til omverdenen. Er saa tilfælde, da taber han under visse om- 

 stændigheder sin ret til at nægte at lade sig undersøge, og i et enkelt til- 

 fælde, som særlig interesserer os, nægtes han endog retten til at begjære 

 sig selv undersøgt med den virkning, at undersøgelsesresultatet øver ind- 

 flydelse paa hans retsstilling. 



Findes der saaledes grund til at befr3'gte, at en person lider af akut 

 smitsom sygdom f. ex. kopper eller pest, da kan han begjære sig selv 



