lO PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



tales ^: »A fide dignorum relatione dedicamus ipsam tempore patrati maleficii 

 non mentis suae compotem ut lunaticam exstitisse -.« 



Vi har videre omtalt, hvorledes tinget i den gammelnorske ret havde 

 sindssygeretslige funktioner, som efter . romerretten tillaa prætor eller 

 præses provinciae (statholderen), men hvorledes udviklingen i Norge efter- 

 haanden førte til, at tinget for en væsentlig del tabte disse funktioner, som 

 gik over til kongelige embedsmænd, en udvikling der altsaa ledede til 

 større lighed mellem den romerske og norske ret. - Denne udvikling, 

 der hang noie sammen med dannelsen og konsolideringen af det dansk- 

 norske embedsverk cg navnlig støttedes derved, at vi efterhaanden fik 

 videnskabeligt uddannede læger, var ikke blot nødvendiggjort af forholdene, 

 men den indebar ogsaa et stort fremskridt for den psykiatriske observation 

 — eller den aabnede ialtfald muligheder for et saadant, særlig efterat det 

 var fastslaaet, at det, forat en sindssN'g skulde kunne optages i dolhus, 

 maatte foreligge en af læge udfærdiget sindssygeattest for ham. 



Som tidligere udviklet blev tingføringen aldrig hverken reelt eller for- 

 melt afskaffet, idet det under retsforhandlinger, navnlig i straffesager, ved- 

 blivende var nødvendigt at føre angjældende til tinget. 



Som følge heraf udviklede der sig to systemer for ledelsen af den 

 ps3'kiatriske observation, et administrativt uden og et judicielt med ting- 

 føring og retslig bevisoptageise. 



Denne udvikling gik langsomt; og da straffeprocesloven af iste Juli 

 1887 traadte i kraft, var den ikke naaet længer, end at overgangen mellem 

 de to systemer endnu var temmelig flydende. Straffeprocesloven trak op 

 skarpere grænser; men da sagk3'ndigheds-institutet endnu ikke er gjen- 

 nemfort i hele vor civilproces, har delingen mellem de to systemer endnu 

 ikke helt kunnet gjennemføres. — 



Saalænge tingføringen var ubetinget nødvendig, foregik observationen 

 paa selve tingstedet; men senere blev det selvfølgelig kun sjelden anled- 

 ning til at observere dér, og andetsteds at finde et passende observations- 

 sted var sikkert vanskeligt. Øvrigheden havde vistnok efter N. L. i — 17 — 7 

 adgang til at indsætte observanden i fængsel (arrest) (hvorom mere nedenfor); 

 men denne adgang var vistnok under de primitive forhold af meget be- 

 grænset værd, navnlig for den administrative observation, og den private 

 tutor havde jo ingen saadan adgang. Han var derfor i alle tilfælde hen- 

 vist til at lade observationen foregaa i et privat hus og da naturligvis 

 som regel i observandens egen eller i tutors bolig. 



1 Se J. Scharffexberg: „En norsk hex erklæret sindss\'g i 1325". Hospitalstidende 



4de række b. 7 No. 8 (1899). 

 "■^ I tillid til de sagkyndiges forestilling erklærer vi det paavist. at hun paa tiden for den 



begaaede misgjerning som maanesj'g ikke var sig selv mægtig. 



