14 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



autorisation som sindssygeindretninger (sindssygeasyler) havde stængt disse 

 anstalter for denne brug. 



Men naar straffeloven forbyder at straffe sindssyge, niaa spørgsmaalet 

 om en sigtets eller tiltalts sindstilstand, engang reist, bringes til løsning; 

 og samfundet maa beskytte sig mod farlige sindss3'ge, ligegyldigt om man 

 vil opfatte dem som »forbrydere« eller ikke. 



Enhver lov om sindssyges behandling og forpleining, som ikke tilgode- 

 ser dette uafviselige juridiske og kriminalistiske krav, maa blive sprængt 

 ved første alvorlige sammenstød; og allerede forinden samtlige dolhuse var 

 autoriserede som »sindssygeindretninger«, og længe før vort første stats- 

 sindssygeasyl var færdigt, blev loven af 17de August 1848 sat paa en 

 prøve, som den ikke bestod. Sammenhængen hermed var følgende: 



En sindssyg indbrudstyv, Gunder Iversen, som hensad i varetægt i 

 Kristiania raadstuearrest, blev den 5te September 1851 af arrestens 

 bestyrer, by fogden i Kristiania (Thrap) begjæret optagen i Kristiania bys 

 sindssygeindretning, men af asylbestyreren Peter Winge nægtet op- 

 tagelse med den begrundelse, at Iversen som sindssyg forbryder ikke kunde 

 modtages i sindssygeasyl. Byfogden (som formentlig antog, at øvrigheden 

 fremdeles havde ret til at beordre sindss3'ge indtagne i sindssygeanstalt) 

 henstillede til Kristiania magistrat (asyleieren) »at paalægge Bestyreren for 

 Sindssygeasylet uden Henstand i Asylet at modtage den i Raadstuearresten 

 hensiddende fortiden sindssyge Gunder Iversen«. 



Magistraten indhentede udtalelser fra asylets bestyrer og kontrolkommis- 

 sion, hvilke begge fastholdt nægtelsen; og as3-rbestyreren fik intet paalæg 

 som det af byfogden begjærede. 



Denne sag gav anledning til, at »vedkommende Autoriteter« paa engang 

 og i sammenhæng reiste baade spørgsmaalet om asylernes stilling til den 

 psykiatriske observation og det dermed kun i løs forbindelse staaende 

 spørgsmaal om asylernes modtagelse af farlige sindssyge og sindssyge for- 

 brydere. — Begge disse spørgsmaal sammenfattedes i det ene: »hvorledes 

 det Offentlige har at forholde sig med Hensyn til Omsorgen og Forpleiningen 

 af sindssyge Forbrydere og Varetægtsarrestanter«. 



Spørgsmaalene var altsaa fra først af flokede saaledes sammen, at de 

 vanskelig kunde løses ud fra hinanden og besvares hver for sig ; og under 

 sagens videre udvikling i de nærmest følgende aar blev de ogsaa altid be- 

 handlede i og med hinanden. Det er derfor neppe muligt at give en historisk 

 fremstilling af denne sag uden at behandle begge spørgsmaal sammen. 



Sagen blev gjenstand for en korrespondence mellem Indredepartementet 

 og Justitsdepartementet, og der blev erhvervet betænkninger fra Major og 

 fra medicinalkomitéen. 



