l6 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Han havde tilraadet at aabne asylerne for varetægtsfanger, som ikke 

 bevislig var sindssyge, og derved anbefalet et brud paa en af sindssyge- 

 lovens grundprincipper; og samtidig som han fastholdt forbudet mod at 

 optage sindssyge forbrydere i asylerne, havde han ved sin udtalelse om 

 mordmonomane sindssyge skarpt fremhævet, at heller ikke sindssygelovens 

 § IC var effektiv i de tilfælde, hvor den haardest skulde trænges. 



Det maa ogsaa erkjendes, at den af Major anbefalede ordning ingen- 

 lunde løste opgaven. For det første var det nemlig ikke saa lige til at 

 faa oprettet et kriminalasyl, thi dertil krævedes lovforandring og bevilgning; 

 oo- for det andet vilde neppe oprettelsen af et saadant helt kunne befri 

 sindssygeasylerne for sindssyge forbrydere og afgive plads f. ex. til Gunder 

 Iversen. Endelig kom hertil, at oprettelse af et kriminalasyl ialtfald ikke 

 vilde kunne løse observationsspørgsmaalet; thi selv om man tillod judiciel 

 observation i en saadan anstalt, vilde man ikke dér kunne observere fanger 

 fra alle landets egne og endnu mindre personer, som ikke var under strafte- 

 forfølgning. 



Medicinalkomitéen tog ogsaa i sin betænkning af 24de April 1852 af- 

 stand fra Major og tilraadede foranstaltninger, der helt vilde sætte sinds- 

 sygelovens § 20 ud af praxis. 



Komitéen udtaler blandt andet følgende: 



»Ihvorvel Commiteen maa være enig med M.ajor deri, at sindssvage For- 

 brydere eller \''aretægtsfanger, om hvis criminelle Strafskyld der ikke kan 

 være nogen Tvivl, ikke bør behandles i Fællesskab med andre Sindssyge, 

 findes der dog Intet til Hinder for, at saadanne tages i Cuur eller forpleies 

 i et Sindssygeasyl, forsaavidt deres fuldkomne Separation fra de andre 

 Syge i Anstalten kan iverksættes. Commiteen troer ikke, at den blotte 

 Tanke om at være i samme Sygeindretning eller under samme Tag med 

 en Forbryder vilde kunne udøve nogen skadelig Indflydelse paa de 

 øvrige Sindssyge eller vække Forargelse hos deres Paarørende ; den anseer 

 det derhos for meget ønskeligt, om sindssyge Forbrydere saavel med Hen- 

 syn til deres Cuur som deres Forpleining altid kunne gjøres deelagtige i 

 et velindrettet Sindssygeasyls Goder, fordi der vel neppe vil kunne ydes 

 dem en saa hensigtsmæssig Omsorg andetsteds, og fordi Forbryderen som 

 sindssvag ikke kan underkastes Lovens Straf, og han saaledes heller ikke, 

 om hans Onde ikke er aldeles transitorisk, bør forblive i Strafanstalten. 



Commiteen maa derfor anse det for beklageligt, at Christiania Sindssyge- 

 asyl i berørte Henseende ikke har seet sig istand til at efterkomme ved- 

 kommende Autoriteters Anmodning, og at saaledes en sindssvag Varetægts- 

 fange (ihvorvel overbeviist Forbryder) har maattet blive hensiddende i Raad- 

 stuearresten. Sindssygelovens § 20 (citeret), hvilken M.ajor synes at 



