1915- No- I- OBSERVATIONSSP0RGSMAALET I TIDEN 1 890 — I90O. 33 



f. ex. opnævnelse af sagkyndige o. s. v. Der trænges, om man vil, en 

 lignende leder af sagkyndighedsvæsenet, som man kan sige rigsadvokaten 

 repræsenterer overfor statsadvokaterne, eller paatalemj-ndigheden i det 

 hele for de underordnede politimænd, lensmænd o. s. v. Statsadvokaten 

 eller paatalemyndigheden har jo allerede paa forstadiet ligesom den over- 

 ordnede ledelse af efterforskningen«. 



Om den retsmedicinske kommissions sammensætning og virkemaade 

 udtalte forøvrigt indlederen sig overensstemmende med, hvad der er anført 

 i det ovenciterede af ham selv redigerede uddrag. 



Paul Winge hævdede, at enhver ordning af den retslige sagkyndig- 

 hed maatte hvile paa det bestaaende processystem, men denne fordring 

 opfvldte ikke Heibergs forslag, hvis gjennemførelse vilde sprænge det 

 mundtlige system. 



Hvis professor Heiberg — bemærkede tal. — skal deltage i retter- 

 gangen under det nu bestaaende processystem, da maa han mode i retten 

 og lade sig underkaste examination af parterne og dommeren, og han faar selv 

 examinere vidnerne. Han maa i det hele taget fremlægge ikke alene 

 undersøgelsens resultat, men ogsaa alle veie og maader, paa hvilke han 

 er kommen til dette. Om en ordning af vort sagkyndighedsvæsen, som 

 opgiver lovens principale fordringer om de sagkyndiges mode i retten, 

 kunde der som sagt efter tal. s mening ikke være tale. 



En anden principiel indvending mod professor Heibergs forslag var 

 den. at princippet om den sagkyndiges fulde kompetence ikke var skeet 

 fj-Idest. Den, som fungerer som sagkyndig, maa være fuldt kompetent paa 

 det omraade, hvorpaa han optræder, og ikke indlade sig paa at svare paa 

 andre spørgsmaal end de, han i kraft af sine særegne tagkundskaber har 

 mj'ndighed til at besvare. Retten har, efter tal. s mening, ikke alene ret, 

 men ogsaa pligt til at søge sagk^-ndig assistance hos dem, som den tror 

 kan give den bedste redegjørelse for vedkommende spørgsmaal, altsaa hos 

 dem, der besidder de præsumptivt bedste forudsætninger for at give saa- 

 dan belærelse. 



Den sagkyndige er domstolens lærer, han skal komplettere dommerens 

 kundskaber, og ^^naar dommeren maa søge veiledning, faar han ogsaa søge 

 den hos den, som ifølge sin uddannelse og sine kundskaber er kompetent 

 til at være lærer«. 



Dette krav paa kompetence var det andet princip, som laa til grund 

 for talerens udkast; men denne var fuldt klar over, at dette forlangende var 

 en ideal fordring, ved hvis g^jennemførelse der af praktiske hensyn maatte 

 gjøres visse afslag. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1915. .\o. i. 3 



