1915- ^O- I- OBSERVATIOXSSPØRGSM A ÅLET I TIDEN 1890— 1900. 35 



har tænkt mig, at justitsdepartementet eller medicinalkontoret maatte sorge 

 for, at nogle mænd traadte sammen i denne anledning; men hvad der er 

 vigtigt, er det, at der snarest gjores noget^ og at der om muligt 

 allerede for kommende Storting fremsættes forslag om foranstaltninger i 

 denne sag; muligens kan man optage noget af mit og noget af dr. Winges 

 forslag; jeg tror, mit forslag er modtageligt for forandringer, og jeg har 

 kanske ikke helt gjennemtænkt det i alle sine konsekventser ; men foreløbig 

 er hovedsagen, at vil man benytte landslægerne, maa de have en liden 

 støtte og hjælp, og mit forslag til resolution^ er temmelig indifferent 

 i saa henseende; det skal kun øve et pres for, at noget gjores.« 



Heibergs forslag til resolution, der var fremsat efter konference med 

 Paul Winge, var saalydende: 



sLægemodet finder, at der er mangler ved den nuværen de 

 ordning af det retsmedicinskesagkyndighedsvæsen,oganser 

 det nødvendigt, at disse snarest muligt søges rettede.« 



Forslaget vedtoges enstemmigt. 



Efter at være gjort bekjendt med lægemødets resolution tilstillede 

 Justitsdepartementet under 23de November s. a. medicinaldirektøren Paul 

 Winges foreløbige udkast samt de af det medicinske fakultet afgivne ud- 

 talelser om samme, idet departementet udbad sig medicinaldirektørens er- 

 klæring om sagen. 



I anledning heraf afgav medicinaldirektøren under i6de Januar 1896 

 den forlangte erklæring-. 



I denne heder det bl. a. »Forskjellen mellem de foreliggende Forslag, 

 specielt Doktor W^inges og Professor Heibergs bunder efter min Mening 

 i en grundforskjellig Opfatning af, hvad der skal være Kommissionens 

 hovedsagelige Virkefelt. Medens Førstnævnte lægger Hovedvægten paa 

 dens Medlemmers Optræden som opnævnte Sagkyndige, vil den sidst- 

 nævnte væsentlig i Kommissionen kun have en raadgivende og kontrolle- 

 rende Autoritet. For der kan træffes noget \'alg mellem disse Forslag, 

 bor der derfor foreligge en Udredning af Spørgsmaalet om, hvorvidt, i 

 hvilken Udstrækning, og under hvilke Forhold det ansees nødvendigt og 

 bedst stemmende med den nye Rettergangsmaade, at Kommissionens Med- 

 lemmer selv optræder som Sagk3-ndige for Retten. Endvidere bør man, 

 paa Grund af de Erfaringer, som er gjort siden den n3e Straffeproceslovs 



1 Udhævet af Heiberg. 



- Tr\-kt som bilag til „Indstilling angaaende Spørgsmaalet om en Reform af Ordningen 



med Hensyn til de retsmedicinske Sagkyndiges Tjenestegjoring under stratferetslige 



Undersøgelser' 1897. 



