42 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Fags Vedkommende — at oprette faste Stationer, paa hvilke Kommissionen 

 skal være henvist til at foretage senere Undersøgelser. Majoriteten antager 

 nemlig, at det ofte vil være heldigt, at en Undersøgelse kan deles mellem 

 flere Instituter, saaledes f. Ex., at den i Tilfælde af Forgiftning kan fore- 

 gaa dels paa et kemisk dels paa et fysiologisk Institut. Overhovedet fore- 

 kommer det Majoriteten at være tilstrækkeligt, at Kommissionen faar Adgang 

 til at gjøre sine Undersøgelser paa en betryggende Maade, uden at det kan 

 tillægges nogen afgjørende Vægt, hvor^ Undersøgelsen foregaar — — .« 



Paa det 3dje punkt gaar majoriteten i sine motiver ikke nærmere ind. 



Idet saaledes komitéens øvrige medlemmer afviste baade kravet paa 

 kompetencebegrænsning og kravet paa, at domstolene skal belæres med 

 endelig kompetence ikke af enkeltpersoner, men af retsmedicinske 

 institutioner, der er kompetente for hele riget og udstyrede 

 med den bedst mulige sagkyndighed og de bedst mulige 

 undersø gelses m idler, var der ikke længer mulighed for fortsat sam- 

 arbeide med Paul Wl\ge, som derfor blev nødt til at fremlægge sit eget 

 forslag og udarbeide motiver til dette. I disse motiver anføres bl. a. føl- 

 gende : 



»Mit Arbeide for en Omordning af det retsmedicinske Sagkyndigheds- 

 væsen har først og fremst stillet sig det Maal at tilveiebringe et Værn 

 for den utilregnelige Lovovertræder, hvilket nogenlunde kan modsvare den 

 Beskyttelse, som den Tilregnelige har i Straffelov og Proces, og jeg har 

 ved saa mange Anledninger udtalt mig om denne Sag, at jeg finder det 

 overflødigt nu atter at gjentage, hvad jeg herom har at sige, og det saa 

 meget mere, som det vil være klart, selv for en temmelig løselig Over- 

 veien, at dette Maal ingenlunde — endog kun for en Del — kan løses 

 uden en Organisation af den retspsykiatriske Sagkyndighed i sin Helhed. 

 Navnlig hvor man har mundtlig Rettergang, vil man ikke opnaa nogen 

 nævneværdig F^orbedring af Tilstanden, dersom man lader den primære 

 Sagkyndighed forblive omtrent paa det Standpunkt, den fortiden staar, og 

 indskrænker Organisationsarbeidet til at tilveiebringe en raadgivende og 

 kontrollerende Kommission, selv om en saadan udrustes paa den mest fuld- 

 komne Maade. 



Flertil kommer, at den retsmedicinske Kommission, saavidt skjønnes, 

 efter de to andre Udkast er saa svagt udstyret, at dens kontrollerende og 

 raadgivende Virksomhed ikke paa langt nær vil faa den ønskelige Effek- 

 tivitet. Særlig vil det utilfredsstillende ved den af Majoriteten foreslaaede 

 Ordning vise sig paa det psykiatriske Omraade. Da man nemlig her i 

 Kristiania har til sin Raadighed Universitetet, Rigshospitalet og Fødsels- 



Udhævet af majoriteten. 



