IÇIS^^oI- OB5ERVATIOXSSP0RGSMAALET I TIDEN 1890 — 190O. 45 



1 Juni 1897 afgav komitéen sin indstilling, i hvilken ogsaa er indtaget 

 en oversigt over fremmed ret paa vedkommende omraade. 



Det nævnte bilag Xo. 4 blev forst færdigt til trj'kning noget senere. 



Den første paatagelige virkning af jurAiovens ikrafttræden i 1890 var 

 den. at almenhedens interesse for rettergangen blev øget; og den mundt- 

 lige proces, navnlig for lagmandsretterne, blev et interessant skuespil, som 

 var særligt lærerigt for dem, der beskjæftigede sig med forbrNderhaandverk. 



Stor og udbredt interesse vakte naturligvis de saakaldte >celebre sager«, 

 og aller størst, naar der var spørgsmaal om tiltaltes tilregnelighed — et 

 emne, der jo er yderst populært. I 1890-aarene havde vi flere saadanne 

 celebre sager, i hvilke de tiltalte var sindssyge personer, der havde be- 

 gaaet sædelighedsforbrydelser eller mord eller begge dele. I og for sig 

 er naturligvis denne slags forbr3delser i fortrinlig grad skikket til at op- 

 rore almenheden og udfordre dens hevninstinkt; og det er jo et velkjendt 

 fænomen, at pressen bidrager særdeles meget til at øge ophidselsen. Hos 

 os havde nogle taabelige avisartikler i anledning af de nævnte straffesager 

 ophidset et kritikløst publikum særlig mod de psykiatere, der som sag- 

 kyndige deltog i sagernes behandling og førte beviset for, at de tiltalte var 

 sindssyge. 1 disse inepte avisdiskussioner havde ogsaa enkelte læger og 

 jurister taget del og med større eller mindre ublufærdighed og fanatisme 

 kritiseret sagsbehandlingen. 



Dette forhold var naturligvis pinligt og truende for de retspsykiatere. 

 der skulde deltage i den nye lovs grundlæggende praxis, og — hvad der 

 var værre — det virkede demoraliserende paa almenheden, var til skade 

 for de sindssyge og desuden en meget stor fare for samfundssikkerheden. 



Men intet er jo saa galt, at det ikke er godt for noget: og den her- 

 omhandlede obskurantisme havde ogsaa enkelte fordele. 



De høivigtige samfundsspørgsmaal, som berørtes af de nævnte rets- 

 sager, blev dog ikke udelukkende gjenstand for vrøvlerier, men ogsaa for 

 kompetent drøftelse. 



Den psykiatriske situation havde, som omtalt, bedret sig en smule i 

 løbet af 1890-aarene, De psykiatriske kurser for distriktslæger samt de i 

 1895 udkomne to psykiatriske lærebøger bidrog naturlig\is til at øge den 

 norske lægestands kundskab i elementær klinisk psykiatri, og i det hele 

 taget til at vække deres psykiatriske interesse og ansvarsfølelse. Som 

 vi har hort deltog norske læger i diskussionen om retspsykiatriske sporgs- 

 maal, specielt angaaende ordningen af det retspsykiatriske sagkyndigheds- 

 væsen. 



