46 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



I 1896 udgav Paul Winge en afhandling: »Den retsmedicinske Under- 

 søgelse af den sindssyge Lovovertræder«, der saavel behandlede spørgs- 

 maalet om affattelsen af tilregnelighedsparagrafen som om ordningen af 

 den retspsykiatriske observation. Spørgsmaalet om tilregnelighedsbestem- 

 melsen blev ogsaa drøftet i de norske kriminalistmøder i Oktober 1896, og 

 i denne diskussion, for hvilken vi i en følgende del af dette arbeide skal 

 gjøre nærmere rede, deltog ogsaa flere læger. 



Hele retspsykiatriens fremtid i vort land var, ved den maade, paa 

 hvilken de herhenhørende spørgsmaal hidtil var behandlet, saa nøie knyttet 

 sammen med planer for en nyorganisation af hele vort retsmedicinske sag- 

 kyndighedsvæsen, at baandene nu vanskelig kunde løses. Det var derfor 

 efter hele den foreliggende situation rimeligt, at den Norske lægeforening 

 paa sit møde i Trondhjem i August 1897 gj^noptog t'l drøftelse det hele 

 spørgsmaal om ordningen af det retsmedicinske sagkyndighedsvæsen, og 

 at de psykiatriske interesser herunder kom til at spille en fremtrædende 

 rolle. 



Sagen var jo forøvrigt ogsaa i 1897 langt bedre forberedt til behand- 

 ling i et lægemøde, end den havde været i 1895, og det saa meget mere 

 som professor Axel Holst en maaneds tid før mødet i lægeforeningens 

 tidsskrift havde offentliggjort et referat af den departementale sagkyndig- 

 hedskomités indstilling, hvilket under mødet blev omdelt i et antal exem- 

 plarer. 



Lægemødets diskussion indlededes af professor Axel Holst, som 

 under henvisning til sit referat redegjorde nærmere for de forskjellige 

 komitéfraktioners standpunkt. Da vi fortiden i Norge ikke havde og rimelig- 

 vis i en nærmere fremtid heller ikke vilde faa specielt uddannede rets- 

 læger, var der efter indlederens mening ingen anden udvei end at gaa til 

 en kompetencebegrænsning, saaledes at man for psykiatriens og den medi- 

 cinske kemis vedkommende ikke beskikkede som faste sagkyndige andre 

 læger end de, som havde godtgjort, at de var i besiddelse af kundskaber 

 i nævnte fag. I psykiatri og retskemi burde ogsaa de vanskeligere sager 

 søges henlagte under specialuddannede retsmedici, der er beskikkede som 

 specialsagkyndige i vedkommende fag. Til spørgsmaalet om, hvorvidt det 

 burde kræves som en betingelse for at blive beskikket som specialsagkyn- 

 dig, at vedkommende var uddannet og autoriseret af vedkommende station, 

 vovede han ikke at indtage noget bestemt standpunkt. 



Angaaende spørgsmaalet om den retsmedicinske kommissions sammen- 

 sætning hævdede indlederen den opfatning, at dens faste medlemmer burde 

 udnævnes som embedsmænd. Forøvrigt holdt han paa en modifikation af 

 det Heiberg- Vogtske forslag, hvis dette lod sig realisere, eller paa Paul 



