1915-^0.1. OBSERVATIONSSPØRGSMAALET I TIDEN 1890 — I9OO. 55 



forskjellige Felter, som i Retsmedicinen kommer i Betragtning. Jeg kan 

 ikke sige andet, end at jeg har det Indtryk, at det er fuldstændig beret- 

 tiget, hvad denne Minoritet siger, at man ikke skal udstykke i den Grad 

 og ikke erklære i selve Beskikkelsen, at der er blot en af disse 5, som 

 egentlig kan siges at repræsentere den særlige Kundskab i disse forskjel- 

 lige Grene, som der her er Tale om. 



Paa den anden Side er jeg ogsaa enig med dem deri, at det — i 

 Modsætning altsaa til, hvad der foreslaaes af Majoriteten — vil være rime- 

 ligt, at man søger at faa ind i denne Kommission to, som er specielt Psy- 

 kiatrikere, idet der jo med Hensyn til denne Videnskab, netop fordi den 

 er saa daarligt repræsenteret i forste Instans, maa lægges særlig Vægt paa, 

 at man faar den saa meget stærkere repræsenteret i Kommissionen og 

 Overinstansen ; og desuden af den Grund, at der vistnok gjælder noget 

 lignende om Psykiatrien som om Filosofien, at den er noget smittet af det 

 subjektive. lalfald er den Opfatning ikke saa ganske fremmed for Publikum, 

 og derfor tror jeg ikke man bor have bare en, som er sagkyndig paa dette 

 Felt, naar man vil give dette Indtrykket af — hvad forhaabentlig ogsaa er 

 Tilfældet — at det er ganske objektive Afgjørelser, som træffes. Jeg maa 

 forøvrigt med Hensyn til dette Forslag udtale en Bemærkning, som jo 

 forresten ogsaa i endnu høiere Grad gjælder Majoritetens, nemlig at jeg 

 har mine store Tvil om, hvorvidt det er rigtigt at optage en Regel som 

 denne, at en Sag ubetinget skal udgaa til specialistisk Behandling, saasnart 

 det fordres af Specialisterne eller af Specialisten. Majoritetens Forslag er 

 altsaa saaledes, at der er 5 Specialister, som sidder sammen; i sin Al- 

 mindelighed tænkes de at deltage i Afgjørelsen i Forening; men hvis i et 

 enkelt Tilfælde en Specialist siger: »dette er noget, jeg alene forstaar mig 

 paa«, skal de andre udtræde, og han sammen med det tilkaldte Medlem 

 alene afgjøre Sagen. Jeg for min Del er tilbøielig til at antage, at det vilde 

 være heldigere, at de andre selv i saa Henseende besluttede om sin Kom- 

 petence og ikke ubetinget undergav sig Specialistens Afgjørelse. Man maa 

 huske paa, at hele vort System med Hensyn til de Sagkyndige for Dom- 

 stolen jo egentlig er b\-gget derpaa, at det ikke er Specialisterne eller de 

 SagkN-ndige selv, som afgjor Tingen, men at de blot udtaler sin Mening 

 og forklarer sig for Domstolen eller Juryen, og man søger derfor ogsaa 

 nu saavidt muligt gjennem Examination, om de ikke forklarer sig tydeligt 

 nok af egen Drift, at faa de tilstrækkelige Data, forat selve Domstolen eller 

 Juryen kan overbevise sig om Rigtigheden af det, de Sagkyndige siger. 

 Nu er det imidlertid naturligvis unægtelig saa i enkelte Tilfælde, at 

 der fordres saadanne særegne Foranstaltninger, at ganske usagkyndige slet 

 ikke kan forstaa dem, og at man derfor bør og maa sværge til Magiste- 



