1915- No. I. OBSERVATIONSSPeRGSMAALET I TIDEN 189O — I90O. 59 



vil ikke godt kunne gaa an at forlange, at L Ex. en Universitetslærer 

 skal foretage hyppige Reiser udover Landet i den Anledning. Jeg tror, 

 man dertil maatte have et helt lidet Embedsværk, et Slags retsmedicinsk 

 Hoiesteret. hvis Medlemmer væsentlig maatte have sin Opgave inden Kom- 

 missionen.- 



Denne sidste bemærkning blev greben af rigsadvokat Getz, der udtalte 

 folgende: 'Blot e: Par Ord. Der er en Ting ved Hr. Winges Forslag, 

 som ikke har paatrængt sig mig saa meget tidligere, at jeg kom til at nævne 

 det; men som efter hans Foredrag traadte klart frem, og som er af en saa 

 dybt indgribende Betydning, at jeg ikke tror, det bor lades uomtalt. Det 

 blev nævnt af den sidste Taler, at det som Hr. Winge foreslaar, er et 

 Slags retsmedicinsk Heiesteret ; og Hr. Winge betonede ogsaa selv, at det 

 er for at sikre Enhed i Afgjørelseme, at han vil have en saadan Kom- 

 mission; den skulde kunne kassere alt, som ikke stemte med dens Opfat- 

 ning, og sætte sin nye Afgjerelse istedet, ganske som Hoiesteret overfor 

 underordnede Domstole. Det er aldeles i Strid med det Princip, hvorpaa 

 vor nuværende Straffeproceslov er bygget, idet den nemlig gaar ud fra» 

 at her er Tale om videnskabelige Spergsmaal, hvis Bedømmelse maa være 

 fuldstændig fri, og det vilde altsaa ikke kunne gjennemfores uden en fuld- 

 stændig Lovforandring i saa Henseende. Jeg er nu af den Mening, at en 

 saadan Forandring vilde være ganske forkastelig, og at det umulig gaar an 

 at sammenstille de Spergsmaal, som her er Tale om. med juridiske Spergs- 

 maal. Det er jo nemlig saa, at Lovene i et Samfund, de juridiske Love, 

 er noget, som gjøres af Mennesker, og om man end kan sige, at en Dom- 

 stol ikke er særlig kaldet dertil, men at det er overladt til Storthinget og 

 andre lovgivende Faktorer, er der intet iveien for at ordne sig saa, at naar 

 Domstolene fortolker Loven saa eller saa. skal det gjælde, selv om det er 

 galt. Men at overfore det samme paa de medicinske Ting og sige: Det 

 kan være, at den Heiesteret, som vi har indsat i Kristiania, har fortolket 

 de videnskabelige Love galt, men enten den har fortolket dem galt eller ikke, 

 skal det gjælde som sidste Ord, indtil den forandrer Mening eller faar en 

 ny Sammensætning, som siger, at den gamle har seet urigtigt paa Sagen — 

 det gaar ikke an. Det er naturligvis en vanskelig Ting at vide, hvem der 

 paa de medicinske eller naturvidenskabelige Felter virkelig er de storste 

 videnskabelige Autoriteter, men man kan ikke sige, at Kongen udnævner 

 dem til at være det og dermed Basta, og alle andre skal boie sig for det. 

 Det gaar hgesaalidt an paa dette Felt som paa det grafologiske eller andre 

 Felter. Jeg tror ikke, vi vilde anse grafologiske Spergsmaal afgjort, om en 

 Kommission bestaaende af Bertillon og en anden sagde: Saa og saa er 

 det. og dermed Basta.« 



