1915- ^^^-ï- OBSERVATIOX5SP0RGSMA ÅLET I TIDEN 1890 I9OO. IO3 



retsmedicinske spørgsmaal — udformningen af tilregnelighedsretten, en kamp, 

 som vi i en senere del af dette skrift udferiig skal skildre. 



Paul Winge havde hostet overraaade tresteslose erfaringer under sit 

 arbeide for en forbedring af den psykiatriske observation ; men disse kom 

 ham til n\-tte under kampen for bevarelsen af den biologiske tilregnelig- 

 hedsret, som straffeloven af 1842 havde fastslaaet, men som i praxis var 

 bleven opgivet. Han lærte at forstaa, at et opl^'sningsarbeide til kiar- 

 gjørelse af sindssygerettens elementer var aldeles nødvendigt, hvis man 

 skulde have mindste haab om held i forsvaret for lovens tilregnelighedsret. 

 Lykkedes dette forsvar, kunde man engang i fremtiden med bedre udsigt 

 til at vinde frem gjenoptage arbeidet for en reform af den psykiatriske 

 observation, og imidleitid kunde maaske den retsmedicinske kommissions 

 arbeide forberede en saadan reform. 



Som situationen laa an i tiden nærmest forud for strafielovsforslagets 

 behandling i Stortinget, maatte et saadant oplysningsarbeide først og fremst 

 tage sigte paa tilregnelighedsspørgsmaalet, men den nære sammenhæng 

 mellem dette og obserxationssporgsmaalet gjorde det naturligt at behandle 

 dem begge i sammenhæng, hvilket syntes saa meget rimeligere, som disse 

 to spørgsmaal allerede ved deres gjenoplivelse i 1890-aarene var blevne 

 behandlede i forbindelse med hinanden. 



Det var klart, at det nævnte oplysningsarbeide ikke blot kunde hen- 

 vende sig til interesserede jurister og læger, men tvertimod fortrinsvis 

 maatte have den store almenhed for øie; med andre ord det var givet, 

 at der maatte skrives og tales baade fagligt og populæn. 



Hosten 1899 holdt Paul Winge ved universitetet 8 forelæsninger over 

 sindssygelovens § 10, væsentlig for distriktslæger, og herunder søgte han 

 ved exempler fra sin praxis som politilæge at vise, hvorledes denne para- 

 graf i forbindelse med X. L. i — 17 — 7 virkede i Kristiania. Høsten 1900 

 holdt han atter ved universitetet en række forelæsninger over de vigtigste 

 dele af den norske sindssygelovgivning, dennegang for læger og jurister; 

 og disse forelæsninger blev i 1901 udgivne som universitetsprogram. 



I dagspressen skrev han i aarene 1899 — 1902 en række artikler baade 

 om tutelspørgsmaalet og om utilregnelighedsbestemmelsen, og han deltog 

 i pressediskussionen om forslaget til nj- tilregnelighedsparagral'. 



I Den norske lægeforenings tidskrift offentliggjorde han i 1902 en 

 liden afhandling om den retspsykiatriske udtalelses form, og i Marts samme 

 aar indledede han den ovennævnte diskussion i Det medicinske selskab 

 angaaende spørgsmaalet om sindssygeasylernes og sygehusenes stiUing til 

 sindssygepleien. I indledningsforedraget sogte han at klargjøre for til- 



