114 PAUL WINGE. M.-N. KL 



Da der under den administrative observation gjer sig gjældende visse 

 forskjelligheder, alt eftersom den er begjæret af privat eller autoritativ 

 tutor, vil vi dele dette vort emne i to afsnit, det første omhandlende den 

 administrative observation efter privat, det andet den samme efter autoritativ 

 værges begjæring. 



II. 



Vi har i ferste dels tredje kapitel udførligt redegjort for spørgsmaalet 

 om, hvilke personer eller autoriteter ifølge norsk ret indehar den sindssyge- 

 retslige tutelmyndighed; og vi har sammesteds givet en foreløbig oversigt 

 over tutors myndighedsomraade og herunder nævnt, at denne ikke kan ud- 

 øve nogen del af sin myndighed ved fuldmægtig. 



Vi har benyttet ordet »tutor« i dettes videre betydning, nemlig som omfat- 

 tende baade den, der allerede er kommen i lovlig besiddelse af sit tutel ( »tutor« 

 i dette ords snevrere betx'dning), og den, som i tilfælde af, at en person 

 erklæres sindssN'g, vil blive dennes tutor (den eventuelle tutor), og vi vil 

 i det følgende fremdeles benytte ordet i denne videre betydning og altsaa 

 ikke skjelne mellem tutor og eventuel tutor, hvor dette ikke af en eller 

 anden særlig grund S3'nes os paakrævet. 



Vi har videre omtalt, at tutor (eller altsaa egentlig den eventuelle 

 tutor) har ret til at rekvirere psykiatrisk observation af en person, overfor 

 hvem han, hvis denne erklæres sindss3^g, vil faa tutelmyndighed, og vi har 

 nævnt, at denne rekvisitionsret — naar bortsees fra visse judicielle myn- 

 digheder — alene tilkommer tutor og er helt uafhængig af observandens 

 vilje, idet denne hverken kan give eller nægte sit samtykke. 



Det synes, at det skulde være meget let at indse, at opretholdelsen af 

 denne ret er nødvendig, saalænge sindssygdom skal betinge en egen rets- 

 stilling. Det maa da erkjendes som selvfølgeligt, at det er uomgjængeligt 

 nødvendigt at kræve, at der bag observanden staar en ansvarlig person 

 eller autoritet, som er baade moralsk og retslig forpligtet til at garantere 

 observator, at den person, der fremstilles til undersøgelse, virkelig er den, 

 han udgiver sig for at være, samt at de anamnestiske oplysninger, paa 

 hvilke observator støtter sin diagnose, er overensstemmende med sand- 

 heden, og at der ikke lægges skjul paa omstændigheder, som maa have 

 indflydelse paa tilfældets psykiatriske bedømmelse. Uden opfyldelse af 

 disse krav vil den ps^'kiatriske undersøgelse — hvad enten der spørges 

 om udstedelse eller ophævelse af sindssygeattest — mangle den objek- 



