Il8 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



rettiget krav paa at spørsmaalet om, hvorvidt han fremdeles er sindssyk 

 og følgelig bør forbli i den sindssykes retslige undtagelsesstilling, reises 

 saasnart der foreligger skjellig grund dertil, og samfundet har ogsaa i sin 

 egen interesse al mulig grund til at paase, at man ikke unodig holder 

 voksne mennesker i umyndighetstilstand.« 



En ret for observanden til at give eller nægte samtykke til observa- 

 tion vilde for den heromhandlede sags fremme ikke have nogetsomhelst 

 værd. 



Den private tutors myndighedsomraade omfatter (med en undtagelse, 

 som strax skal nævnes), forsaavidt angaar observationen, kun, hvad der 

 direkte vedkommer spørgsmaalet om, hvorvidt myndlingen paa observations- 

 tiden er sindssyg. Da nemlig det private tutel, forsaavidt angaar forvaringen, 

 suspenderes ved udstedelse af farlighedserklæring for den tid, denne erklæring 

 er gjældende, kan den private tutor hverken begjære udstedt eller ophævet 

 farlighedserklæring, og han kan da heller ikke begjære observa- 

 tion af patienten til ophævelse af sindssygeattesten, efter- 

 som han, saalænge farlighedserklæringen er gyldig, mangler 

 den tutelmyndighed, paa hvilken det for tilfældet kommer an. 

 Vi har ovenfor omtalt, at den legitime tutor træder tilbage, naar der 

 er beskikket værge for den sindssyge, og den logiske folge af dette for- 

 hold er naturligvis den, at familjeværgen i og med, at han mister sin for- 

 varingsmyndighed, ogsaa taber sin ret til at rekvirere observation. Saa 

 er ogsaa regelen; men for denne regel gjælder en mærkelig undtagelse. 

 Ifølge lov af 2ode August 1909 om opløsning af ægteskab har nemlig 

 den friske ægtefælle under visse betingelser retsligt krav paa at faa sit 

 ægteskab opløst enten ved dom eller bevilgning^. 



For de tilfælde, hvor bevilgning skal erhverves, er der i lovens § 7 

 givet den friske ægtefælle anvisning paa at tilkalde to specialkyndige 

 læger for at observere den formentlig sindssyge, og disse læger skal ikke 

 blot udtale sig om, hvorvidt vedkommende ægtefælle paa observations- 

 tiden er sindssyg, men i tilfælde tillige om, hvorvidt sindssygdommen har 

 »varet i mindst 3 aar, uden at der er nogen rimelig udsigt til helbredelse«. 

 Lægerne kan endog i tilfælde, hvor observanden ikke erklæres sinds- 

 syg, komme til at maatte afgive præmisudtalelser angaaende dennes sinds- 

 tilstand, som kan faa vidtrækkende konsekventser for ham, navnlig for- 

 saavidt angaar forældremyndigheden over et eller flere af børnene. 



1 Ordet „bevilgning" er naturligvis ganske misvisende, naar der handles om et retskrav, 

 men det er benyttet af loven ogsaa i denne betydning. 



