126 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



spørgsmaalet om sindssygeattesternes udstedelse og ophævelse tilfredsstillende 

 ordnet; men saa skeede ulykkeligvis ikke. 



Efter Majors død blev hele vor sindssygeret bragt i den sørgeligste 

 vildrede, og det var da naturligt, at ingen bekymrede sig om den admini- 

 strative observation eller om en løsning af spørgsmaalet om, hvorledes 

 sindssygeattesten bør udstedes, angribes eller ophæves. 



Vi skal under gjennemgaaelsen af sindssygelovens § 9 nærmere rede- 

 gjøre for denne sag og herunder vise, hvorledes disse spørgsmaal snart 

 blev fuldstændigt forvrøvlede. Paa dette sted skal kun omhandles, hvad 

 der direkte vedkommer den administrative observation. 



Vi har (B. I s. 169 f.) omtalt det tilfælde, som foranledigede nedsæt- 

 telsen af den departementale komité af 22de Januar 1910. Det samme til- 

 fælde fremkaldte ogsaa en kgl. resolution af samme datum, ved hvilken der 

 fastsattes formler saavel for sindssygeattester som for de indlæggelses- 

 erklæringer, der allerede fra sindssygelovens ældre tid var blevne stillede 

 som betingelse for optagelse af sindssyge i asyl. 



Som vi nærmere skal omhandle under gjennemgaaelsen af sindssyge- 

 lovens § 9, var begge disse lægeerklæringer allerede fra den sidstnævntes 

 indførelse almindeligvis blevne udfærdiget under ét som en og samme 

 attest, der altsaa baade bevidnede, at patienten var sindssyg, og at han 

 tiltrængte behandling i sindssygeasyl. Disse sammensatte attester havde 

 en høist forskjellig lydelse og var ofte meget uklart affattede. 



Denne sammenskrivning af de to principielt forskjellige attester var et 

 udslag af den sindssygeretslige begrebsforvirring, som indtraadte efter 

 Majors død, og den har vel ogsaa selv været et af de mange momenter, 

 som bidrog til at forøge forvirringen, indtil denne sluttelig antog uhyrlige 

 dimensioner. 



Resolutionen af 22de Januar 1910 skal i sin helhed blive trykt og 

 kommenteret under vor gjennemgaaelse af sindssygelovens § 9, og vi skal 

 derfor her indskrænke os til at bemærke følgende: 



Resolutionen stadfæstede sammenskrivningen af sindssygeattesten og 

 indlæggelseserklæringen og fastsatte, at der i regulativerne for samtlige 

 sindssygeasyler med undtagelse af Kriminalasylet skulde indsættes følgende 

 bestemmelse: 



2>Naar nogen som sindssyk ønskes optat i asylet, skal et utvetydig 

 skriftlig forlangende om hans indlæggelse i as3det indleveres fra den, hvem 

 det nærmest paaligger at vareta hans tarv. Dette forlangende skal foruten 

 av fornøden sikkerhet for betalingen være ledsaget av en av norsk autoriseret 

 læge utfærdiget attest saalydende: »Efter foretat personlig under- 



