132 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



given Kongen. Det maa derfor efter vor mening antages, at der ikke 

 uden lovforandring er adgang til ved kgl. resolution at udfærdige bestem- 

 melser af det heromhandlede indhold; og vi finder^^ikke, at en saadan ad- 

 gang fortiden er paakrævet. 



Den autoriserede formel for farlighedserklæringer skal senere omhandles. 



Angaaende spergsmaalet om varigheden af en sindssygeattests gyldig- 

 hed skal anføres følgende: 



Sindssygeretten er historisk fremgaaet af tutelretten, og dens afhængig- 

 hed af denne er endnu saa stærk, at en forandring af tutelretten vil kunne 

 o-ive sindssygeretten et helt nyt indhold, uden at der foretages den mindste 

 ændring i sindssygeloven. 



Varigheden af sindssygeattestens gyldighed hænger paa det neieste 

 sammen med varigheden af tutelet; og det spørgsmaal, vi her behandler, 

 er derfor i vor som i fremmede love løst ved de bestemmelser, som om- 

 handler tutelets ophør. 



Det vil af, hvad der ovenfor er sagt om tutelretten fremgaa, at værge- 

 maalet gjælder, til det lovligt er ophævet. Hverken den legitime eller be- 

 skikkede værge kan unddrage sig sin tutelpligt, forinden han lovligt er 

 befriet for den, og det er i fuld overensstemmelse hermed, at vor lov 

 o-anske mangler forældelsesregler for sindssygeattester. 



Loven af 28de November 1898 om umyndiggjerelse gaar ogsaa ud 

 fra, at sindssygeattesten er gyldig, indtil den er ophævet. Dette fremgaar 

 utvilsomt af § 32 2det led, hvilket lovsted skal blive refereret under vor 

 gjennemgaaelse af den judicielle observation udenfor straffesag. 



Som udviklet B. I. s. 180 note kan den gamle ret, ifølge hvilken 

 ino-en sindssyg kan begjære den ham vedkommende sindssygeattest op- 

 hævet, ikke antages forandret ved umyndiggjørelseslovens § 31, en sag, 

 til hvilken vi forøvrigt kommer nærmere tilbage under vor redegjørelse af 

 den sindssyges evne til at forpligte sig. 



Loven forudsætter altsaa, at en sindssygeattest er gyldig, indtil den er 

 ophævet ved ny lægeattest ; og gjælder denne ret for det dative tutel, maa 

 den ogsaa gjælde for det legitime, da der ikke i vor lov findes nogen 

 positiv bestemmelse, som i saa maade stiller de to tutelformer forskjelligt. 

 Dersom vor tutelordning havde været holdt i hævd, vilde vi saaledes efter 

 vor mening have havt tilstrækkelig garanti for, at en sindssygeattest ikke 

 blev opretholdt længere end nødvendigt. 



Sindssygeattesten kan saaledes ikke lovligt tabe sin gyldighed, før den 

 er ophævet, men loven aabner adgang til at angribe den med den virk- 



