1915- ^O. I. ADMiNlSTRATlV OBSERV. OG FORHOLD TIL DEN JUDICIELLE. I39 



Naar en læge udforer administrativ observation, handler han, som 

 ovenfor udviklet, i egenskab af tutors tillidsmand, og for denne stillings 

 pligter og ansvar er det ligegyldigt, om tutor er privat eller autoritativ 

 værge. Lægen vil derfor ikke som observator kunne ansees som offentlig 

 tjenestemand, medmindre han er asylbest^Tcr. 



I egenskab af oftentlig tjenestemand kan derfor neppe andre end asyl- 

 bestyrere komme til at ophæve sind5S3-geattester ^ En asylbestyrer, der 

 mod bedre vidende foretager en saadan handling, vil, hvis han gjer det i 

 denne sin egenskab, foruden efter strl. § 189 blive ansvarlig efter strl. 

 § 120, jfr 123. Har han handlet i uagtsomhed, kan han rammes efter strl. 

 § 325, og hvis han er asyleier, vil han i henhold til sindssygelovens § 21 

 kunne berøves sin autorisation -. 



Med hens3'n til de i strl. §§ 199, jfr. 205 og 219, omhandlede forhold 

 staar den administrativt observerende læge i samme stilling som tutor; og 

 der er neppe nogen anden forskjel mellem privatlægens og asylbestj'rerens 

 ansvar end den skjærpelse, som følger deraf, at den sidstnævnte er offent- 

 lig tjenestemand og samtidigt chef for en barmhjertighedsanstalt. 



I henhold til lov af 22de Mai 1902 om den borgerlige straffelovs 

 ikrafttræden § 19 maa den læge, der retsstridigt udfører en administrativ 

 observation, — hvad enten han er asylbestN-rer eller ikke — kunne paa- 

 lægges erstatningsansvar overfor observanden. 



Der har været reist spørgsmaal om, hvorvidt en udtalelse af en læge 

 gaaende ud paa, at en person er sindss\'g, i noget tilfælde kan blive at 

 anse som en ærekrænkelse og som saadan blive at mortificere ved dom. 

 Vi skal om dette spørgsmaal bemærke følgende: 



Hvis en person, som dertil er berettiget, stiller en læge spørgsmaal 

 om, hvorvidt en anden er sindssyg, er lægen berettiget til som svar at 

 udtale sin mening herom; og den omstændighed, at han stiller diagnosen 

 »sindssygdom«, er ingen ærekrænkelse, men kun et medicinsk svar paa et 

 berettiget spørgsmaal. Om diagnosen er rigtig eller ikke, gjør ingen for- 

 andring heri. Hvis lægen ikke har overskredet grænserne for sin tausheds- 

 pligt, har han intet retsstridigt gjort, selv om hans diagnose skulde vise 

 sig at være urigtig. 



Hvis lægens udtalelse ikke er given som en sindssj'geattest, er den 

 uden retsvirkning. Har lægen derimod udstedt sindssj'geattest, kan han 

 under de ovenfor ansjivne betingelser blive ansvarlig efter straffeloven, men 



^ En asj'lbestNTcr kan ogsaa i egenskab af læge eller som sagkyndig, men ikke som 



asylbestyrer udstede sindssygeattester. 

 - Spørgsmaalet om en læges ansvar for indlæggelseserklæringer skal behandles under 



gjennemgaaelsen af sindssygelovens § 9. 



