140 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



ikke for ærekrænkelse, og der er derfor ingen adgang til ved dom 

 at mortificere en lovlig rekvireret lægeudtalelse om foreliggende sinds- 

 sygdom, hvad enten den er udfærdiget som sindssygeattest eller ikke ^ 



Har derimod en læge, som derom ikke har modtaget retsgyldig fore- 

 spørgsel, udtalt, at en person er sindssyg, da kan den omstændighed, at 

 han er læge, ikke dække ham mere end en hvilkensomhelst anden; tvert- 

 imod maa hans egenskab af læge skjærpe agtsomhedskravet, og hvis han 

 med sin udtalelse har havt til hensigt at fornærme vedkommende, eller han 

 har burdet forstaa, at udtalelsen vilde kunne skade dennes gode navn og 

 rygte, kan hans ord blive at anse som en ærekrænkelse, uanseet om det 

 blot er publikums dumhed eller fordom, som gjer det muligt, at udtalelsen kan 

 skade nogens rygte. 



Forholdet er i saa henseende ganske det samme med ordet »sinds- 

 sygdom« som med »syfilis«. 



Er ordet benyttet som ærekrænkelse, maa det som en saadan kunne 

 mortificeres; men med en mortifikation har domstolen intet udtalt eller 

 kunnet udtale angaaende spørgsmaalet om, hvorvidt vedkommende lider af 

 sindssygdom eller syfilis eller en hvilkensomhelst anden sygdom, thi dette 

 er et rent medicinsk spørgsmaal, som ikke kan besvares af domstolene. 



En sindssygeattest vil saaledes aldrig kunne hæves ved en mortifika- 

 tion; og spørgsmaalet om, hvorvidt en psykiatrisk observation er forsvarlig 

 udført, kan heller ikke løses under en injuriesag. 



III. 



Allerede i tiden før 1814 var amterne de lokale civile administrations- 

 enheder. Amtmanden var Kongens repræsentant i sit distrikt og som saa- 

 dan blandt andet den øverste lokale civile politiøvrighed. Som over- 

 øvrighed var han politimesternes og fogdernes umiddelbare overordnede 

 og repræsenterede som saadan det autoritative tutel i overinstantsen. 



Efter 1814 vedblev amtmanden at være sit distrikts administrations- 

 chef med væsentlig samme myndighed som den, han tidligere havde inde- 

 havt, og den gjældende ordning af den øverste lokale civiladministration 

 var en af forudsætningerne for Majors arbeide med sindssygevæsenets 

 reform, og derigjennem ogsaa for sindssygeloven af 17de August 1848. 



Men eftersom fattigvæsenet ikke blot tilbageerobrede sit gamle herre- 

 dømme over de sindssyge, men endog udvidede dette udover de fordums 



1 Se Kristiania Meddomsrets dom af 9de Mai 1914 og Høiesterets kjæremaalsiidvalgs af- 

 gjørelse af 22de August s. a. 



