146 



PAL-L WINGE. M.-N. Kl. 



Ved denne skrivelse var politiets forlangende afslaaet. Kommunen 

 skaffede ingen psykiatrisk kyndig læge til at udføre de af politiet rekvire- 

 rede administrative observationer og anviste heller ikke politiet rum, »som 

 med hensyn til sikkerhet og utstyr forøvrigt kan anvendes til internering 

 av personer, der skal underkastes den omhandlede observation«; og med 

 denne afvisende holdning var departementet ikke ubekjendt. 



Imidlertid mente politilægen efter indholdet af magistratens skrivelse 

 af 31te Juli 191 2 at have grund til at forudsætte, at man ialtfald vilde op- 

 høre med i sygehuset at udføre observationer i henhold til »fattigvæsenets 

 til sygehusdirektøren delegerede tutelmyndighed«, og særlig efterat Kri- 

 stiania kommunale sindssygeasyl den 5te November 191 2 havde bestemt, 

 at der for fremtiden ikke maatte optages i asylet nogen sindssyg uden 

 efter rekvisition fra privat eller autoritativ værge, fandt han denne sin forud- 

 sætning bestyrket. 



Afskaffelsen af det heromhandlede lovstridige og efter Kristiania sinds- 

 sygeasyls holdning ogsaa hensigtsløse tutelmisbrug vilde selvfølgelig have 

 betegnet et betydeligt fremskridt, og politilægen fandt derfor, som nu sagen 

 engang laa an, trods sine stærke betænkeligheder ikke at burde gjøre 

 nogen forestilling imod, at politikammeret indtil videre udstedte observations- 

 rekvisitioner til byens sygehus istedetfor til den af politiet forlangte psy- 

 kiatrisk kyndige læge; og fra 12te Oktober s. a. udstedte politikammeret, 

 efterat politilægens raad for hvert enkelt tilfælde var indhentet, saadanne 

 observationsrekvisitioner. 



Politilægen bragte imidlertid snart i erfaring, at hans ovennævnte forud- 

 sætning ikke var rigtig. 



Ved siden af politiobservationerne fortsatte nemlig byens sygehus sin 

 gamle praxis med ulovhjemlede observationer, og i Mai 1913 indtraf et til- 

 fælde, hvor man havde udført en saadan observation af en per- 

 son, for hvem politiet havde tutelmyndighed, og som ikke 

 var fattigunderstøttet. 



Tilfældet var følgende: 



Den lüde Mai 1913 indkom i Ullevaal sygehus en kone C. P. under 

 diagnosen myelopathia^ Hendes mand deponerede ved indkomsten for- 

 skudsvis kurpenge for en maaned (altsaa til lode Juni s. a.i, og derefter 

 reiste han bort uden at angive hvorhen. Hans opholdssted i den følgende 

 maaned var ukjendt. Samme dag som patienten indkom i sygehuset, er- 

 klærede en af dettes reservelæger uden at have observationsrekvisition 

 hende sindssyg; og under 23de næstefter begjærede direktøren for 

 byens sygehus hende indlagt i Kristiania kommunale sindssygeasyl. Her 



1 Rygmarvssygdom. 



