1915- No. I. ADMINISTRATIV OBSERV. OG FORHOLD TILDEN JUDICIELLE. 1 53 



mening have kunnet forudsætte, at politiet havde til sin raadighed bedre 

 observationsmidler end en hvilkensomhelst privat værge. 



Det er en nødvendig konsekvents af det netop udviklede, at politiet 

 ligesom den private tutor har at henvende sig til en bestemt navngiven 

 læge, ikke til et institut, i. ex. et sygehus. Hermed er der naturligvis intet 

 sagt angaaende spergsmaalet om, hvorvidt man ber aabne den autoritative 

 tutor adgang til at begjære administrativ observation udført af institutionel 

 sagkyndighed. 



Som i andet kapitel af denne del omtalt, er nærværende forfatter 

 traadt i skranken for kravet paa indforelse af institutionel retsmedicinsk 

 sagkyndighed, der for psykiatriens vedkommende i øverste instants fore- 

 slaaes repræsenteret af en psykiatrisk observationsanstalt, autoriseret som 

 retsmedicinsk station med ret til at belære straffedomstolene med endelig 

 kompetence, og han har foreslaaet at give den autoritative tutor adgang 

 til at begjære administrativ observation udført af denne anstalt. Han kjæm- 

 per fremdeles for dette kravs opf\-ldelse; men han maa derfor ligefuldt — 

 indtil det er opfyldt — forlange gjældende ret respekteret. 



Faar vi en psykiatrisk klinik, vil den autoritative tutor kunne hen- 

 vende sig til dennes bestyrende læge, men det bliver isaafald alligevel 

 denne person, ikke kliniken som institut, der udfører observationen. 



De spørgsmaal, politiet kan kræve besvaret af observator, er følgende: 

 I. Ansees observanden som sindssvg? 



Hvis dette spørgsmaal besvares bekræftende: 



a. Tiltrænger den sindssyge behandling i sindssygeas}'!?, eller 



b. bør han anbringes i forpleining udenfor asyl? 



c. Ansees den sindssyge som farlig for den offentlige sikkerhed, og 

 bor saaledes farlighedserklæring udstedes imod ham? 



II. Kan farlighedserklæringen for den sindssyge X. X. ophæves? 



I de ovenciterede ordrer af 29de Januar 1894 og 24de August 1901 

 fra politimesteren i Kristiania er der ogsaa forlangt, at observator (politi- 

 lægen) ogsaa ^saavidt muligt «^ skal udtale sig om, hvorvidt >den 

 sindssyges private forsørger efter omstændighederne kan betroes at tage 

 ham i forvaring-. Mod denne bestemmelse kan der gjøres gjældende 

 stærke theoretiske indvendinger. — Den biologiske sindssygerets første 

 fordring er jo den, at det medicinske og juridiske myndighedsomraade maa 

 afgrænses skarpt mod hinanden, saa der aldrig kan opstaa tvil om, hvad 

 der er lægens og hvad juristens; og denne fordring gjennemførte Major 

 helt ud i dens yderste konsekvents. Men bedømmelsen af, hvorvidt en 

 privat værge magter at udøve sit hverv paa en tilfredsstillende maade, er 



' Udhævet her. 



