156 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



angaaende kravet paa benyttelse af de foreskrevne formler for sindssyge- 

 attesten. 



Naar farlighedsobservationen er administrativ, kan dens konklusion 

 ikke sammenskrives med nogen anden attest. 



Finder observator ikke grund til at udstede farlighedserklæring, kan 

 han konkludere saaledes: 



»Jeg finder ikke tilstrækkelig grund til at udstede farlighedserklæring 

 mod den sindssyge N. N.« 



Det paaligger politiet en endnu strængere pligt end den private tutor 

 til at bevare sindssygeattesten og farlighedserklæringen samt disses moti- 

 vering. Opfyldelsen af dette krav er aldeles nødvendig allerede af den 

 grund, at den overordnede autoritative tutor alene under denne betingelse 

 vil have anledning til naarsomhelst at prøve de foretagne skridts beføielse. 



Vi skal nu gaa over til en redegjørelse for observationsstedet; men 

 vi anser det hensigtsmæssigt, forinden saa sker, at indskyde en kort histo- 

 risk skildring af de til politiets raadighed staaende arrestlokaler og disses 

 benyttelse'. 



Den gammelnorske lovgivning organiserede paa en efter forholdene 

 tilfredsstillende maade politivæsenet i byerne. Gjaldkeren (b3'fogden), der 

 var kommunal tjenestemand, var bl. a. politiets chef og havde til sin raadig- 

 hed et arrestlokale, myrkvastofa, som var indrettet i raadstuen, hvor man 

 havde en saadan, eller i en anden fængselsmæssig sikker bygning, i hvil- 

 ket han skulde holde drabsmænd, tyve og andre forbr3'dere indespærrede 

 saavel til varetægt som til straffeafsoning. 



For landdistrikternes vedkommende var der derimod ikke givet særlige 

 love angaaende ordningen af politivæsenet, og dette var derfor paa landet 

 kun meget svagt organiseret. 



Sysselmændene, der var kongelige embedsmænd (nærmest amtmænd), 

 havde den øverste ledelse af politiet, og til sin hjælp i denne funktion 

 kunde de antage lensmænd (lénsmenn) og betjente (sveinar). Lensmanden 

 kunde, naar han fandt det paakrævet, paa sin gaard indrette et ham til- 

 hørende arrestlokale, og desuden havde man mangesteds kommunerne til- 

 hørende tinglagsarrester. Begge disse arrestlokaler kunde vel, ialtfald for 

 kortere tid, benyttes paa lignende maade som »myrkvastofur«. Man har 

 forøvrigt paa gammel norsk et ord »dyblissa« -, som vel er en fællesbeteg- 

 nelse for ethvert lokale, der er bestemt til at holde mennesker fangne. 



Efter enevoldsmagtens indførelse tog den dansk-norske regjering sig 

 af politivæsenet i byerne, og den 22de Oktober 1701 udgav den en for- 



' Jfr. Sitje: Enkelte sider af politivæsenets udvikling (19131- 

 - Af iikjendt etymologi. 



